Cukrová zeď

Milan Bukovecký

Poezie, prózy a glosy z let 1975 – 2010

S obelisky leží bez kenkarty

Neznělé hlásky vtisklé na rty

A naše trýzně budou zticha

Jen převeliká pýcha, zůstává

Informace pro uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v žádné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Používání elektronické verze knihy je určeno jen osobě, která ji legálně nabyla, a to v rozsahu stanoveném autorským zákonem.

Jakékoliv neoprávněné užití jako např. kopírování, úpravy, konverze do jiných formátů, prodej, pronájem, půjčování, darování, umísťování na servery, sdílení atp. je zakázáno!

Vydání první 2017

© Milan Bukovecký

Illustrations © Pavel Smolík

S laskavým souhlasem Pavla Smolíka a Michala Bukoveckého.

© Mgr. Tomáš Zahradníček - TZ-one

ISBN: 978-80-7539-050-9 (ePub verze)

ISBN: 978-80-7539-051-6 (mobi verze)

ISBN: 978-80-7539-052-3 (PDF verze)

Je to aréna mé generace. Mládí a sny. Některé dny byly skutečně velmi hezké. Bída současnosti je nabídla.

Milan Bukovecký - autorská recitace

audiozáznamy v mp3

Cukrová zeď

Brixen

Dvacet let poté

Emoce

Chodíš mi do snů

Měl jsem sen

Měl jsem strach

Podivuhodné odpoledne s habry

Půlnoční mše

Praha v šeru večera

Únor 1948

Katedrála

I. Cukrová zeď

Cuková zeď - mp3 audio záznam autora

Každé úterý, když den seděl v peřinách a dřímal

S mojí milou jsem ždímal cípy voňavého prádla

Na varném kotli prádelny bublala poklice

Horké pádlo vařečky, tak jako každou sobotu

Když jsem zatopil v lázeňských kamnech

A poléval jí vlasy chrliči zinkového kýble

Voda vytékala proudy do linky jejího těla

Kde kapky jak opožděné slzy držely stráže

Stáž času, abych je pozdržené do červena utřel

A když jsme šli nazí po schodech do pokoje

Koláče něhy nás vítaly u napnuté selské kapny

Od babky dračky, plné nadraného peří

Každé úterý a sobotu jsem otevřel

Měkké svahy země

II. Něco Ti řeknu

Něco Ti řeknu

Na ocelové zeleni klasů trčely šedé palice žita

Pažitky až růžové trávy komíhaly v rudém slunci

Běžel jsem a s honci-vlčími máky, píchal holí obrazy

Zkusil jsem naráz souboje s palicemi makového pole

Trochu se hledal, jak prsty okurky kvašky v láku

Jasně to vidím, máky ležely u táhlé cesty s houštím

Kde naše těla spouštěla kyvadlem srdce zvonu

Klimbaný den se pohnul, tonul jsem představami

V sukni večera přišel

Točí se mé oči, točí

Na mostku rezavěl pochozí oblouk a očiska plechu

Déšť kvokal na podkladu suříku a běžné bílé barvy

Larvy komárů v kouři potoka už čekaly první vzlety

I prokletí básníci se spletli a přešli do volného verše

Chce to začít znovu, na kovu, ještě jednou neuškodí

Takhle to je, lokal jsem déšť a jeho slzy obtáhly tělo

Nechci být drzý, jak by se skvělo, kdybys to byla ty

Já ne, to ty, panečku

Zajíci, tak utíkej

Přede mnou, tři metry v protisměru, seděl zajíc

Navíc, tři sta let stará lípa ševelila s malými motýlky

Pod obzorem se krčila křidýlky dlouhá krajina jara

S člověkem mezi poli párala měřice žluté řepky

S koly brumlavého traktoru houpala myšlenky předka

Měl jsem v průzoru ušáka na smeči, tenčil se a tančil

Chvíli se mnou venčil, ničil nervy, pak utíkal

Ráno

Šály mlhy si lehly po deštěm zválené pšenici

Jak ospalky v očích mi zatrhly koukat za hory

Na potrhaný fábor vlezlo kdeco, i s mozolem

Vidím brousek a nože na blatech s rašelinou

Bahenní plyny na číhané vzdychají po masu

K přeludu bych hodil laso, abych se neztratil

Určitě by mě vytáhl, pokropil tělo kýbly rosy

Ale nespadl jsem a nikdy se tam neutopil

Jen lest klidné mlhy

Číhala u cest

Slunovrat

Čekal jsem na nejdelší den roku

abych posekal trávu

Opravdu nekončil, kytary trampů

plenily háv ohýnku

Z dýnka klobouku líně teklo pivo

žlábkem krempy

Myslel jsem, že dívka v maskáčích

nabídne rum i z boty

Na oplátku ukázal prostý kempink

střechu nad hlavou

Ale z klotu vojenské bundy vyňala

malou placatici

Hoci jsem po hltu slivovice, hadicí

zbytečně plavil kytky

Jako profík s kosou mě učila kosit

slitky zbytku noci

Z pěsti slasti nekonečně pršelo

S čerty nejsou žerty

Pod stromem v trávě leželo právě spadlé jablko

Tak jsem se sehnul, dotknul se, bylo príma teplé

Sepnulo mi, na zemi, čeká rýmu a od vos shnije

Vjé, hnal sedlák koně ulicí, jako by nebyl traktor

Jejich klapavé motory, špalíky pneumatik v poli

Klidně bych to mohl s nimi osolit, holit lány žita

Aby mě tvůj úsměv ráno skolil, řekl mi o životě

Cítíš nitě bříška, ptáš se a dala jsi mi na krk ruce

Věšela si je za brk šíje, klidně‘s to měla v plánu

Neskutečná náplň ňader do mě mašli dětství lila

Rarášku, na zemi leží zavile jablko, jen ho podat

To ty

Srpen

Bařice, 2008

Na horizontu ježatého pole ztuhly laně

Plání se rozběhli na šňůrách zuřiví psi

Sedláci vezli silnicí fůru balíků slámy

Pod střechou lípy jedli trampíci chleba

Slunce jim přálo za bachratými mraky

Jak déšť viselo v remíze kaliny a trávy

Právě si ucuclo šťávu rudé mirabelky

Končilo polednem velké dny na zemi

Blažený dotyk léta

Šípky

U silnice, na kraji pole, rostly šípky

Pozorovalo mě káně na jeden dolet

Keře těch rudých mulet tak dráždily

Trhal jsem větev na trny ostré šipky

Hledal Tě v jejich keři, prsty v nich

Klel zemitě, proklatě, vzbuď se dítě

Bloudím na cestě s vestou podzimu

Ještě pár ozimů a bude určitě po mně

Přesto jsem ještě neskončil

V pasti mého přeludu

Na porcelán izolátoru bzučely dráty

Spustily tirádu oceli elektrické věže

Sonické otěže čekaly, až železo zbělá

Obrazy ohnice, půl sošky cherubína

V sukni baleríny, bouquet číše vína

Takhle, s mosaznou klikou flašinetu

Růžolící chlápek točil

Most

Přišli chlapi, napili se ze sklínky slivovice

Stavěli divoce most ze železa přes potok

Ranní sondou sloupu vězeli mezi šrouby

Kloubili všechen ten vercajk, abych přešel

Tak, že nejdřív půjdou děti krok sun krok

Den skončí, spadne slunce, také červánky

Osvítí dívce snop pletiva z boků mozaiky

Uletí jí zmatená šála, zřejmě se bude zdát

Pes štěká, na potoce už stojí most

Na jeho oblouku

Žena

Slavnost Svatého Floriána

Na konci ulice, až uprostřed Moravy

Tam kde končí autobus

Rozfoukal vítr jak kakabus v půstu

Studenou břečku louže

V pustině práce, daleko od globálních

Manažerů růstu

Blonďaté ženě shrnul tepla proužek

Z pod, lemu její sukně

Nesla tác rozlitých panáků slivovice

Míra na milimetr přesně

V závanu drsné vůně pánské kolínské

Vypadala tak jasně

Bác, poleno hasič ji nechal upadnout

Na koleno v rovině

Tác pokropil zem pod jejíma nohama

Boty křísly v trávě

Hospodský právě volal

Pivo a klobásy

Už zítra

Pod kopcem rozlezlé vesnice u veselých lidí práce

Až zabliká okny usedlostí blesk vánoční žárovičky

Půjdu do kostela, kde dětičky zahrají drama Krista

A na kliku vchodu si neslušně pověsí herní cvičky

Vědomě opomenu, když jsem byl malý a nesl kříž

Kolem hospody, kde naráželi ze sudu pivo do díže

Trochu ho slízal štěstím, plivl a slina letěla klestím

Křesla sirka a ještěže neshořel stoh na strnisku pole

Tam dole, kde sedlákům spí pole

Ježíšův chléb

Půlnoční mše

Velehrad, 2006

Půlnoční mše - mp3 audio záznam autora

Pěchota náboženského davu klečela v písmenkách cyrilice

Pole před kostelem zryla jak slepice všemi těmi rypáky aut

U flaut antických sloupů pak kohoutí farář pouštěl bubliny

Měl jsem vidiny, jak si povídám s Ježíškem a jeho matkou

Zatímco falešný sluha s ofertou vyžebral peníze mé družky

A povaleči rouškou lihu pod čepicí zaslepili dechem kruhy

Důležitě, pod pruhy klenby, se potáceli na nohách z korku

Zrovna, když varhany rozvlnily sličné tóny do klobouku

Nalezly po anemickém vzorku, až do morku holenní kosti

Že jsem mlčel a hledal místo jak pohostit, noc zázraku

Loď už plula a v náznaku, že krev by mohla prýštit

Fresky dlaní se chtěly domluvit s Bohem

Marně, na stigmata nás bylo moc

Svátky

V žáru pilinových kamen vonělo dřevo

Nahřálo ředkev kněze s červotoči kříže

Stříšce okna čiré kapky z houně sněhu

Vrkaví holubi klovali na parapetu déšť

S širáky mraku šli kaluží podél baráku

Světly modré linky krájeli zrcadlo svět

Vesmírem padaly měsíčky mandarinky

V cikádě rýmu sletěla rozbitá prasátka

Písky pouště slov mykal fantóm peněz

Obličej čajové svíčky svlékl škrabošku

Prapor knotu čeřil sodou vosku škopek

Olověný kousek času už dávno zasyčel

Kde jsou ty dětské oči

Topoly

květen 2009

Vesnici chrání na stráni hradby topolů

Jasně, že jsou k užitku, cokoli se užije

Možná i jakoby chmýří odraného peří

Od dveří domu je rýžák koštěte umete

Přes jeho očka zve na včerejšek draček

Maminka válela šišky, ženy draly peří

Ves dýchala bříšky na sněhové vločky

Polednice dělala oči na ledovém oknu

Měl jsem vinu, leč pasti jejího dechu

Slyším vzdech, dotek u holého topolu

Poprášil jsem jí prachem z bílého peří

Hledal med, bědovala růžová babička

Mávla nějaká tyčka, plácla mě rukou

Ženy božovaly, seděly a mezi koleny

Svíraly albín husy, nacpaly je šiškou

Smály se jak prvně focené do alba

Moje vina, byl jsem kluk, brko malé

Přišel dědeček, halekal si v hospodě

V koutku rtů mu visela paráda fajfky

Na kamnech trajdalo kafe z cikorky

Všechny ty holky už oprášily zástěry

Vešly do sibérie a vděčně hlaholil

U studny se bíle batolily víly férie

Matka mě vzala za ruku a políbila

Třešňový týden

Osladil jsem čaj lžičkou z loňského medu 1.6.2007

Svedla mě vůně běloby z hroznů střemchy

Zdarma klovala se špačky třešňové soté

Našla červenou záři nad ovocným sadem

Během týdne, zrovna dneska, zrůžověly

Nalily se pěkně, jako kdysi na Havraníku

Matka svítí v pytlíku tátova battle dressu 1952

Děda nese košík třešní do papírové lísky

Jako kůň se stáhnutými pysky táhne káru

Až na dvůr, v kopretinách žulové silnice

Farář dostal na kůr kilový sáček

Dva učitelka z jednotřídky

Ještě pugét kytky

Také krámský z koloniálu

Kvapem jsem koupil rum a vodku

Děda v nich namočil višně s cukrem

Ne, aby ses namazal, řekla babička

Padaly americké balony

Umíraly na našem poli u rybníka

Maminka se těšila na nové šaty

Visely po topolech

Museli jsme pro žebříky

Navzdory žalobníkům je strhli

Ještě plakáty a falešné peníze

Možná Mandelinku bramborovou

Amerického brouka

Ťuhýk houkal

Hezký den

Na faře nebylo rušno

Jenom na Velký pátek neklinká srdce kolokol

Paraple kostela nedusí lokomotivu bim a bam

Asi jsem klimbal, když v nivó přiběhla s tóny

Nálož čistého altu, s notami svlékla kancionál

Akustický stesk kytar donesl od pumpy blues

Soul otázek, proč s ideály musí jít za lumpem

Atakoval magii času, stresy Chrámové hory

Nářek plaček: Ježíš sám chtěl, s čeládkou šel

Na rohu vikářství štěkal pes

Kristus možná přijde

III. Skleněné město

básně z let 2005-2010

Skleněné město

Slunce za determálními skly bylo líné

Nikoho neseškvařilo

Jen vařilo těsto pocitů

Zářilo, dělalo si atomy vizitu

Ve městě, polepeném asfalty a hliníkem

Na to tata, hodil jsem pětníkem

Když mě v bontonu

Napadl bonmot středověku

Králi patří, co je krále

A jako na bienále

Koukal jsem na malé rappery v brejku

Dole na ulici, jak kejklíři

Šly jim do tónu

Slečny v kartonu vytahaného svetru

Roštěnky, kam jdete, volali na ně

Jste tak tenký, ve šminkách od maminky

Anorektičky, všechny ty věcičky

Nechte si tady venku

Ty svoje vnady, kalhotky a podprsenku

Koupíme vám rohlíky a blouzky

Jestlipak to máte takhle ouzký

Poslouchal jsem, řeka tekla

Toulavá babka vlekla kočárek

Zlá doba, zlé děti, zlé město, řekla

Ustlala si na igelitu

Na pětině pažitu trávy

Běžel ji vyhnat buržoazní slouha

A protiletadlovými reflektory

Porážel zaskleněné domy

Červené cihly staré citadely

Razií napadal i její toulavé štace

A nad Vidoulí, kam utíkala

Nad čertem antény mrakodrapu

Oslepení hvězdní ptáci

Ukázali práci transcendentálního terče

Nevysvětlitelné touhy mé civilizace

Kačeny

3.4.1952

Aprílem se tlačká kačena, cestou, uprostřed města

Šel jsem bruslit, šlajfky přes ramena, trochu mrzlo

Vrata průplavu vrzla, od porodnice se kolíbá žena

Břicho těhulky razí pupík na omrzlé šajny slunce

Zdá se, je to mince, nad stadionem Štvanice svítí

Chlouba hubice neonové trubice pak bude zavírat

Přivírám vzpomínku, jak domino si složím vláček

První ptáček z Afriky už přilétá

Mami

Zahrádkářská kolonie

16.8.2009

Ve stráni, o jaké snili developeři, máme chatu

Oči vždy sletí z blatouchů až k lodím na řece

Vidím se, jdu nábřežím, zplodilo nedělní ženy

Načechrá jim kadeře, někdo zas otevírá dveře

Zve je, ale příběh mi utne kolík televizní věže

Jak redispero máčené do uhlí, na kterém spala

Kapsinusová, zase story, spolužačka z brigády

Strhla štoky do hlíny, aby si nepoškrábala záda

Ne tak úplně, i mně byly horké, ty červené jíly

Jako západ slunce plynou rohože vzpomínky

Kde ženy kvitovaly, jak muži je v peří hladí

Pod Trójou plují nákladní lodě-remorkéry

Kdo nevěří, ať se jde podívat

Babí léto

7.10.2009

Zdály se až těžké

ty bachraté barvy teplého podzimu

Na stráních k Vypichu

zalehly ozimy stovky aut

Také halt křižovatky zahnal zmatky

přizval světlo Měsíce

Kvazi scénu vypral selen

usnul v času ptáka

Krákal

Škoda, že za malou chvíli

semafor vše rozhodil

Sám v metropoli

Staroměstské náměstí, 2007

Dychtivé davy u orloje čekaly

Až smrtka spustí tisíce fanfár

Jazykem opustí strojky pusy

Syky husy zdusí dráty loutky

Jejíž choutky napadlo slunce

Jako barbar s onucí vesmíru

Dráždilo blesky skla výkladu

Lesklými drápy světelné nitě

Smály se movité zbytky lidí

Přišly zpité se šiškami párku

Koukat směšně na zlaté tele

Lesk dárku, hodinky Cartier

Tikaly přesně, nahý krupiér

Líc rulety, lůno měkké ženy

Kolečko zubů ze živé scény

Ložené album reliéfu nebe

Zbloudil tam cestou satelit

Točil elipsy kolem Země

To asi abych nebyl sám

Nový Svět

Loreta, únor 2008

Alchymisté odlili, podle not stupnice, zvony

Burlaci je vratké dovezli na břichu pontonu

Z teritoria Kapucínů zběhli mniši na fotonu

Lstivý kostelník si počkal, až se naráz ztiší

Pak je natáhl na skřipec, zvědavce v limbu

Počkal si Bimbo, než zvonky rozklinkal

V dálce se blížila živá tělesa žen

Kolokoly dřely píseň

Mniši začali couvat

Hazard

Peníze neměníme

Telefony nedobíjíme

Jízdenky neprodáváme

Výhružný příkaz kanceláře

Kde jsem si chtěl pojistit nohy

Když mi napančované slunce

Umylo kluzkou zebru na přechodu

A kdyby kožená prdel nezazvonila

Asi bych pod jeho tramvají zhebnul

Dobrý den, říkám pojišťovákovi

Cvalík zíral, jakéže to mám přání

Myslel, že jsem kůň Převalského

Zavoláme vedoucímu, vykoktal se

Ten prskal, proč nejsem ženská

Celebrita tenká, těm se nohy jistí

A vykopnuli mě do třeskuté ulice

Kam se podíváš, všude samý hluk

Nadržené železné stroje

Jen na výkladech chyběly nápisy

Nenahýbejte se z oken

Momentky letního dne

V metru seděly gigantické dívky s velkými kufry

Opálené, měly bicepsy pomalované zprava doleva

Fixy Arabů jim na paže nakreslily polevu srdíčka

Koukal jsem jak vyzývavá visačka z tuniské pláže

Zabrala kus bagáže, na okenici si ji lidé prohlíželi

Pražský Pepíci čichali v nachu popisky orgasmus

Obřice nežily v žádném marasmu, chtěly jen páže

Na puse měly čmouhy kafe, medový flek s ořechy

Echt orgány hnaly lidem do tváří chtěné neplechy

Čítali gáži z jejich pršáků, pak vystoupily na perón

Také jsem někam spěchal, kdesi běžel dekameron

Kufry, kamery, šel s maníky za kolosy na schody

Jak milí prďuši, pochodoval u mamutic v balanci

Drhnul o palici madla, a když zahnuly, šel za nimi

Do stínu Františkánské zahrady šlapat na slunce

Na všechna ta horka letních dnů

Raz a dva

Granátové jablko

6.12.2009

U nás, na periferii, prodávají granátová jablka

Kup je, radí jak vlk, košík Červené Karkulky

Je z Kréty, kde naše prachy se tence prolínají

Rohem býka, kentaur řičí, loupá slupku jabka

Vytáhl jsem keš, dloubal zrno z plástu saténu

Jak z Adamovy děvy, jemně beru plenu košile

Způsobně cucám pecičky v dlani, karmíny rtu

Svist píšťalky strážníka mi už kvíká zaracha

Holt, říká, bacha, žádné exhibice, tlačí polda

Ale hold slepici granátu jablka už začal drnět

Endorfiny štěstí

Čajovna

Senzuál žena vydechla slovo

Ukázala živé čáry malé ruky

Měla pech, rozlila rudé víno

Páni, i kulaté oči ve veletoči

Byly jako veto nad propastí

Na poslední leči sáček čaje

Dělal pukrle u lžičky cukru

Tak prosté jak vystydlé řeči

Možná, že byly jen v křeči

Metály, její mléčné totemy

Mýty fetiše, když mi polila

Drahé kalhoty, sako Gucci

Moc pěkná, obtažená sukní

V ní schovala pletací dráty

Krásní tyrani v obruči boty

Chvilka byla klidně k ruce

To kafe, co jsme si tam dali

Upíjeli v závrati koku noci

Na boku fekál cucal kanály

Kynula, když přijely taxíky

Laclíky nicoty hádaly žlutě

Asi se nepotřebujeme

Obyčejný den

Na podolské křižovatce, u vjezdu do přístavu, stoupal kouř

To montéři svářeli ocelové oblouky na krásné šíny kolejnic

Bylo hic a džin v dýmu okuje ukázal na klenbu ženské nohy

Než vychladly sváry, poklepal kladívkem strusku housenek

Začal je brousit, rozprskl prskavku, vzduch vánoční mince

Cynický policajt držel frontu aut, užíval si, díval se poočku

Když do páry pánské sauny šla v oparu autu přidrzlá dívka

Vetřelec mezi tlusté chlapy, až holé slívy varlat zkrabatěly

Začal jsem šťárat v mozku muže, odkud znám to holé dole

Počkal si, až vstane, připomněla sen, ve figuře křivku ženy

Oblouky kosy žence, hlazené uťatými střapci zlaté pšenice

Příběhy její matky pěnice, než kolejoví otroci ji smontovali

Vousatý kouzelník v lahvi podal vlahý pocel, lejdy na koni

Nahou ocel, vodil jsem ji kolem dokola, natočil se a počítal

Voliérou tři sta v hodině, let na šňůře jak v raketové trubce

Aby mi trochu zjihla, chtěl jsem ji povinně, lechtat či skolit

Nešlo to a ještě jsem musel volit

Klečet nebo hodit do řeky žabku

Prosit u dveří čarodějnou babku

Jestli mi přijde do snů

Náplavka

únor 2010

Na břehu řeky házím kachnám a pro labutě chleba

Nalétá méblák racků, začal boj o přežití v teritoriu

Křičí kiričí a hnědá kachna cachtá ve studené vodě

Z oken rybárny Vltava udivený člověk čučí a vejrá

Sněhy klečí po náplavce jak poklice na hrnci čočky

Kynou a ospalý dvůr slunce máčí bekovku z vločky

Na břeh řeky padá ob krok stín z tramvajové kočky

Obrok určí mdlé tempo lodi, zahrne i vlečnou čáru

Hledám čáry máry suché páry kanálů

Je mi zima

Metamorfózy

Hradčany, 2008

Nikdy bych netušil, že tu nebude nikdo

Jen pár milenců táhl obavy károu ledna

U Matyášovy brány mrzli ledoví vojáci

Bednou baru vonělo deci horkého vína

Šupem lezlo na ztuhlá křídla uší hradu

Chtělo snad vyrušit bradu svatého Víta

Sletovat fleší žluté stíny zdobivé brány

Na vrch sloupu posadit šedé vrány žuly

Klepeta věží táhla z nebe růžové mraky

Prak podvazků Karkulky střelil Koniáše

Pak obral o vášně draka ze Zlaté uličky

Přidal se uličník, když vlci kradli knihu

Kafku v tahu, existenciální existence

V potentním tichu byly větší a větší

Brýle 3D

Praha, 9.1.2010

Když jsem do emocí fasoval brýle tři Dé filmu

Na ulici bylo šero, širmy tramvaje vařily trolej

Silnici, sněhovou blondýnu, holila sukně pluhu

Paniku hlásil sněhulák, uhlík očí, nosem mrkve

Rozsvícené tykve strašily kolemjdoucí tři krále

V peří holuba letělo samo štěstí na kanále řeky

Na leskimu věštil prodavač kina, dělal mi slevu

Rozpoznal plevu mého stáří, sám od sebe jednal

Takové bezpráví, s tolika mladými jdu do kina

Jakoby mi spadla zmrzlá oliva, surově ji koušu

Jasně, šoupám se na špatné místo, skoro cizinec

Ano, flek eF jedenáct, tři hodiny sedět v bundě

Náhle slyším stereo, sundává hologram obrazu

Z parapetu letí váza, maminka drží její kšandy

Blázni ze švandy hází po dětech rajská jablíčka

Někdo vystřelil, rozprsknul hlavičky vran

Zima sevřela kleště

Úplně jiné město

Stopy do absolutna

Uprostřed lánu, na horizontu omrzlého pole

Viděl jsem hráze řeky, zob kejváka havrana

Vleže, kyvadlo hvězdy, tětivu kolesa mlýna

Na horizontu, roh hojnosti, komusi rozdával

V Branícké civilní deště asfaltu kryly sněhy

Zněžnělí ptáci ryli do pevnosti baráků věže

Troufale bosí šli věšet otěže zubatého klíče

Na ledové misky nebe, tyč kaligramů světla

Díval jsem se a prosil Boha

Abych je namaloval

IV. V plném slunci

básně z let 2005-2010

V plném slunci

Na suchém betonu ležela zadřená guma traků

Uhnul jsem v prachu za nugety zlatého slunce

Vzal tikety, měly cenu licence na banku rulety

Tankoval potaš pro náplety u skláře okamžiku

Zválené trávy ležely suché v mžiku u příkopu

Na poklop posedu zval lovce pokecat a alkohol

Z vůně smrků se suky žvýkat smolu a světobol

Haldy kůry listnáče stočily henou číro pankáče

Rozbité kytary, velrybí struny, krky s kolíčky

Jel zasněný, maličký, nos opřený o mirákl skla

Klapala víčka zorničky o minibus žen s dolíčky

Míjím ves s políčky, hladím tělo palubní desky

Chci být daleko a stezky spájet do hezké cesty

Tezí spektáblu popsat si tajli u horké Španělky

Vnutit ji mohu, pojď se mnou v bledém šifónu

Slunce Tě provede do peřin mraku s duchnou

Na brýlích draků zhasnou drápy nože hara-kiri

Rak miny pomeranče se mihne mezi stromy

Šíleně krvavý

Srdce noci

Na prázdné louce krvácelo srdce noci

Kopky trávy ho mrskaly chvosty copu

Chtěl jsem emočně pomoci s transfůzí

Ale mé tekutiny si vzala v chůzi žena

Jak had mě uhnala spřežením kopretin

Nitrem stopy člověka svítila na Měsíci

Kopla směsici kvítí do virgule branky

Kvasila s hrankou vůně o svaly drátu

Vracím špás a levně ji obírám o krásu

Navždy zasklím její spásu v obrazech

K srdci noci směřuji s infuzí rumělky

V plné moci srážím nádech Vesmíru

Za obzorem už řehtají koně Slunce

Skály

Chechtali se racci na kamenné trakty

Vrásky skal se smály na zvadlé trávy

Na spadlé polomy z habrů a borovice

Poválenou školku morky dřevomorky

Jak rafani na ně štěkaly mladé Lajky

Nabuzené psy sezval potok Kamenice

Na balalajku brnkala holka nahatice

Utrhla podolek z vdolku rohaté skály

Ve stínu folku, tančila vášeň bolera

Běda, vskutku, jen se jí dotknout

Safari v makovém poli

2006

Na kraji makového pole rostly červené máky

Šel jsem zalévat hroby, opřel se a vydechoval

Tlak pozvání do rauše se zelenými paličkami

Když jsem byl malý, babička z nich vařila čaj

Abych dobře spal, nekašlal, a nepočůrával se

Chodil je ochutnávat, byly ještě trochu bledé

Vlezl jsem mezi klasy, koukal po našem poli

Které jsme propachtovali, jestli se lidé nediví

Nikde nikdo, jen večerní horko, fukar Sahary

Neměl jsem feťácké názory laického sběrače

Zoom foťáku, plácačku na kobylky za stěrači

Ulomil jsem paličky, rupaly si po celém kraji

Slyšely to americké radary, Měsíc je rozcápl

Bál se, že mě sejmou jak Hídy z Afganistánu

Lasery Sama, které všechno vidí, shodí bóje

Šel jsem se rychle schovat do nějaké hrobky

Byl jsem v konci, na konci je člověk chudý

Nemá peníze na drahá mramorová monstra

Musel jsem zahodit obojek minulosti

Klekánice klekala pěstí zostra

Pan Kakala je v nemilosti

Nemá šanci

Podivuhodné odpoledne s habry

Kamenice, červenec 2006

Podivuhodné odpoledne s habry - mp3 audio záznam autora

Nebe pod habry schovalo šedé pašeráky

Zub fontány do chrliče sibiřského tygra

Ťuplíky pivoňky uzlené na pačesu trávy

Meteority prošpikované sklářské potoky

Na krku se jim klimbali poďobaní sloni

Kamenné ulity pro elektrického rejnoka

Voňavý vích měchu kníkavé harmoniky

Vleklé vlny meandry s oky toku potoka

Spáry torza splavu s trsy břehu uvadaly

Košatý pugét hlohu, plavé koně hulána

Galáni v kosišti třeli suchá stébla otavy

Bolavé kosti trav, mízu stromů s vatou

Žáby táhly k artefaktu, tyglík Vesmíru

Sametové žíly mechu, majzlík sochaře

Uhlíky milíře, rumělky pilíře západu

Hic se chýlil ke konci

Horolezec

Má dívka, celá v šifónu, přilehla na provaz

Dívala se nahoru, jak napínám kloub ruky

Visím, sólo sólovka na puklé struně kytary

Na hoři, mé almary, nahoru a dolů ji slézt

Ufon adrenalinu smíchal v kamení emoce

Pak táhl na mém rameni, žlázy všech žláz

Myslím, že jestli bude mžít, jistěže padnu

Možná budu žít, nebo skálu stáhnu ke dnu

Zabral jsem, vrch vrcholku odnesl spánek

Táhl ocas šelmy, kusy lana, kusy představ

Představte si, den jako šitý pro lásku

Plíce borovic stříkají kyslík

Ladronka

10.8.2009

Na bruslích fičely biologické vlajky žen

Za nimi supersonický šerek mužů naložen

Běžel jsem podle trati, blondýnky kojily

A vůbec jejich ňadra mě pojily s nebem hvězd

Sekal jsem úplňkem trávu bláznivé myšlenky

Nervózní, házel Japoncům plenky do hry go

Kameny, to bláznivé logo barev drahokamu

Procesí k tomu potkalo bludičky rudé elity

Kdosi mě bacil, abych nebyl z toho tak vylitý

Přestal běžet, sednul si na zem a v mžiku

Měl velkou kliku, diamant velký jak Ritz našel

Brzdila letuška, není vám něco, zvedám se

Hebké ruce a mrak už schovaly přelud

Louka

Vyšel jsem z lesa

Na oblouky louky

Dupal ježurou trávy

Kolem malvic jeřabin

Samoty lvího šípku

Našly si mě jiřičky

Cirikik žalovaly

Na zakalené slunce

Na kotouče sena

Na provazy deště

Býci jak obtěžují

Strakaté krávy

Vyšel jsem z lesa

Opásaný vjemy

Pozdržel je šlemi

Aby mi neutekly

Aby se nesesmekly

Do jediné mlhy

A houževnatí plži

Obkroužili louži

Obrovité kopce

Tětivy stromů

Momentem Múzy

Zrcadlo Svět

Hřbitov Suchého dolu

22.7.2009

Na hrobu rodičů heklo léto horkem z pekla

Slza měkké svíčky stekla kamsi černí knotu

Myl jsem žulu, v zemi plel potem kus pýru

Rýpal zvíře, aby si nestlalo v díře drti rovu

Na plínky nebe sázím šatony míč představ

Hráče století skořice, pobuďte, vítá příručí

Refrén délky měřice otáčí obručí valčíku

V sukni kachničky vtančí do slepé uličky

Maminko a tatínku

Zas přijdu

V. Praha v šeru večera

básně z let 2005-2010

Praha v šeru večera

Praha v šeru večera - mp3 audio záznam autora

Nejen při poruše světla, hlídali park dřevění vojáci

Na konci aleje, čekaly listy platanů, až přijde matka

Blond natočené patky vlasů jí trčel v hvězdné noci

Pod stem věží kostelů, pod žlutou lampou nábřeží

Jak kočí drtila biči kramflíčků larvy modré moruše

Pojď domů, řekla, to abych nechal řeku, aby tekla

Nebudu, na tebe čekat, sekla, z fasády jak secese

Cvakal její necesér, hledala v jakési recesi zrcátka

Byla krásná

Parte

15.6.2007

Pokaždé, když matka chtěla

Abych jí vzal k sestře do Kácova

Musel jsem pracovat, zabrat tricepsy

Pro krásného strýce se otočit, umýt auto

Tak tohle pouto jsem nezapomněl

Navždy mi spínaly jeho mandlové oči

Zas a znovu, slyším jeho španělskou kytaru

Její udýchané drnky v křupavém písku

Mohla si bloudit mezi domky až po silnici

Hrála na epickou strunu z dřevěné boudy

Šly kolem vzácné ženy z české hroudy

Tóny z nich loudily pel červnových dnů

Už od čítanky

Když matka chtěla

Vždycky jsem jel

Teď, když není

Musím už sám

Zítra

Až půjdu na mši, mezi ty staré ženy, které poznaly Hitlera

Budu i já, starý megera, parodovat Gottwalda v klobouku

Nedočkavě zadupám, aby misionář Karel na mě nakoukl

Protože, jak do mě zajede jakási pixla, posune hodnoty

Farář najede, aby nám do foroty semlel středověk obsese

Jako v eSeSeR, střetne se náboženství na plese Darwina

Zas mě napadne nějaká kravina, počkám s ní až do konce

Stařenky vytrhnou vlasy, hodí do kasy děsně sexy peníze

Zítra až půjdu, udělám vexl za dogma a provize

Cestou si vyzkouším motlitbu

Touha

Střílnami Vyšehradu, uviděl jsem střapec, její hlavu

Koupala se v řece slunce, tančila vlasy v žáru proudu

Bloudil jsem bloud do líce ženy, pomatený od té tváře

Stála ve vůni vřesu, v ozónu silice, rozšlápla si chvojí

Čekal jsem, až mě spojí, na neviditelný kabel reakce

Nudou zkopal hroudu trávy, drn hlíny koulel na ulice

Jak jepici mi sjela viny, nevěřícně klaply řasy ctnosti

Jakési povinnosti mě odstrčily do chládku mrazničky

Modrým nebem se komíhaly měsíčky učesané hlavy

A dole, pod hradbami, hučela tramvaj

Majáky přejely mé sny

Sen

Nejdřív tam šel pes

Potom nehmotná dívka

Pak já, v kraťasech

Kobra mě kousla do nohy

Ze sympózia šli felčaři

Rozřízneme mu břicho, dumali

Instrumentářka přinesla skalpel

Chce se mi čůrat, říkám

U topografické tiskárny

Pod obrovskými platany

Nesl jsem tašku učitelce

Cestovateli mačetu do džungle

Paní s pejsky táfli čokolády

Sobě žvýkačku z kaučuku

Křehké gramofonové desky

Keramickou hlínu do trouby

Koukl do nebe, hledal letadlo

Rusáci pustili družici

Na nebi syčela kometa

Ještě jednou

Nejdřív tam vlez pes

Potom ta dívka

Pak jsem šel s fujarou

Nikdo by nevěřil

Znovu mě kousla

Pampelišky

Vítr česal pampelišky v rýze svahu

Trochu jsem se nahnul, bral chmýří

Oblak z pápěří padáků vířil vzduch

Zčista jasna jsem zjistil, že zahynou

Přiběhl ořech černý jak uhel grafitu

Koukal do očí, podle návodu uhnu

Také ztuhnul, dal zápas se závojem

Možná ukojen, pod tlakem slintal

Den bušil, aby si v poledne sednul

Pes blednul, chvěl se očisky jak výr

Pohladil jsem ho, přikvačil páníček

Zbytečně ho čistil, náhle zablesklo

Májový deštíček, sem tam sběhnul

K rýze svahu, jestli tam budu sám

Sbírám odvahu, hledám psa všude

Zítra nebudou šipky z pampelišky

S deštěm v zádech kvačím z domu

Rok co rok

VI. Země nikoho

básně z let 2005-2010

Země nikoho

Modřany, duben 2009

Těžké mraky leží nad konturou města

Kapičky deště hledají na sklech místo

Na očích řetězu artefaktu sílu z jistot

Vržou vrata, démoni v taktu přechází

Kráčí buší mojí duše, srpkem citronu

Hluboký obraz zryjí sprejem flakonu

Vzrušeně kosí zrádné trny nahé růže

Stydne mi kůže pod lampou bulváru

Ve foyer leží bagáž u spáry dlaždice

Drtí antracit mramoru z kusu epochy

Křísne sirkou a pustí obraz u zrcadla

Svěrací kazajkou oblékne led pošuků

Vezme si do parády klidně i cizince

Mlátí cinty šarády prázdnou slámou

Plaší motiv koně na ozubu podkovy

Kvasí duch místa, diktuje fakta jistá

Že skotskými střiky zažene neurózu

Promotor nespustí říši psychózy

A z diaspory o tom píšu příběh

Velký snář

Uprostřed republiky ledního medvěda

Když mraky odnesly měsíc

Přisál se neodbytný medvídek

Chtěl jsem ho zběžně odstrčit

Jako popelář s popelnicí otočit

Ale medový bůžek se nedal

Připomínal hajs měkkou ženu

Byl jsem jak loupaný korek

Špunt, který ji mohl opustit

Nabídla velkou sumu peněz

Abych ji slízl z káblu kandelábru

Jazykem škrtal, ledové bukvy latina

Zašel jsem až za vzducholoď ITALIA

Uprostřed zmrzlé pláně, lumen němen

Firhaňk krvavé žíly si zapálil

To jsem si nemyslel

Ani ona si nemyslela

Škoda

Šervůdský les

Praha, 11.9.2007

Na střeše Hlavního nádraží je parkoviště

Ledem ochozená špína běsů z půdy noci

Na něm čtyři kovové roury pro schodiště

Skrz jednu, studem kloužu nad Šervůdem

Na schodech cítím od hobous sílu pachu

Když vyvracím skleníkový pocit strachu

Zaseklá holka si píchá perníkový mililitr

Na schodu sedí tvrdá druhá, volám Boha

Proboha, slintá, smrt stoupá do kosiště

Už nikdy příště, mám z toho schýzu

Plížím se v tom strašným slizu

Po betonové mezi nádraží

Andělé na Andělu

Anděl, 2008

Nabízeli se mi tam, dvě malé holky

Chtělo to volat policii

Ale, nakonec jsem jedné jednu vrazil

Tu druhou nakopal do prdelky

Když do mě vrazil pasák velký

Metro zrovna dovezlo vedro davu

Přišel k nám drban s hlavou krysí

Děvčatům ukázal, jak mu sysla omyjí

Chtěl jsem volat policii: policié

Indicie možná znám

Ale, fízl když se ptá

Smrdí Hitlerem

Rudým terorem

Bude to trvat dlouho

Nikdo mu nevěří

Ale na Andělu pase pasák holky

Pořád v nich vidím pápěří anděla

Policie, kde jste

Zloději šli do tramvaje

Na Újezdě, pod kopcem

Kde začíná Malá Strana

Tramvaj přijížděla k refýži

Pobertové útočili na soupravu

Byla nabitá, reklamou pobitá

Poblitá se nadouvala plechy

Vyfasoval jsem Cikánku

Rozplácla mě u druhé tyče

Nechal jsem si ruku dole

Se šmatačkou hlídal tašku

Pak jsem o ní otřel tělo

Vzdechy do hrudníku

Na čekané čekal její prsty

Kam je asi odloží

Ze stanice do stanice

Eskamotér a moje svíce

Dobře jsem ji obložil

Nevzala mi peníze

Albínovi od Lorety

Ještě jsem nestihl natočit obočí

Když se přitočil bledý mnich

Albín v kutně, lanem opásaný

Spojka, nebo co, divný chodec

S holí a kabelou, jistotně posel

Chůzí vrabce, nesl socanům kokos

Pečenou šifru lstivého Vatikánu

Mektal, jak šilda nějaké sekty

Nabízel knihu, vyblité brebty

Mrzuté dogma, víru plíživé tradice

Fanatismus, šmíru křižákovy palice

Na status quo, rozlité blíny církve

Vadil mu velice tvaroh panny

Bubákem tykve ke krásné kvačil

Jednostranně získat její přízeň

Ulovit ji, ten albín z Pohořelce

Nějak se spletl, Češi mu zahráli

Škoda lásky, polku pro vetřelce

Zůstaly po něm ztvrdlé vdolky

Bimbaly mu cukrové zvonky

Povidla všedních dnů

Za časů pandemie bílé mafie

Z nosu mi vytekla krev, jasně červená, až mě překvapila

Vzpomněl jsem si na matku, strčili jí tam velký tampón

Hnal jsem jako fantóm tympán frňáku do studené vody

Ledová star mi k tomu rapovala svoje eja eja é é svody

Jak meč Bajaji se máchá sanguis u huronského smíchu

Kašlem zmačkla míchu, plíce bez nervů a nervy kolem

No potěš, sbohem, už vidím kudlu, dlouhý šlic a štychy

Arénou na mě vpustí roh býka vpichy, karmínové pěsti

U průmyslové palety halí malíř štětec štěstí do mulety

Kuplety rumba koulí mě kropí živá voda trpké kdoule

Její plody stoply šoulet kapky na kapce rudého gelu

Začal mě bolet kus lebky, strašně jsem kýchal

Spokojený jíkal, nebyla to chřipka

Ani nano prase ve mně

Silniční zákon

Neschopný rudý dezertéři z vlády, flanďáci

Udavačský hlavy, co šikanu maj pod čepicí

Zařídili, že sem jezděj ze všech koutů náklaďáci

Šoféři v nich můžou chrápat, prasácky upatlaný sny

Je jich tolik, že se nevejdou do, žádný slepice

Rozšmelcujou nás na panty, koly a volanty

A bimbasi, ty volivy, ty by chtěli, abysme langsam jeli

Čekali jak blbínci, až nás kožená trdel přejede

Dědci, celý ty léta v reformaci, vzali župan, sírali na to

Čuměli si v deformaci, nestavěli žádnou cestu

Teď polepili kecem totalitní, betonový hračky

Nasadili blejskavý vesty, pračky bolševickýho soudce

Sametoví volivy, kdyby aspoň vynechali, naše adrenalíny

Abysme se měli, až pudem umřít na tu motorovou cestu

Kde se musí vo sto péro valit, aby se naše číra nezkalily

Až zabrzdí bejci Tiru, ty monstra z Déčka, co dělaj esíčka

Samo, že i všecky český kdebílí, co se chovaj zvostra

Dyž sem tam to nějaká ta kostra zamaká dvěstě

Tomu se uhne, jinak nikomu, ani Madoně v tričku

Eště těm trakům se musí, sou tak vytýčený v pruhu

Ať chcem, nebo nechcem, valíme to, po, levý straně

Je to naše cesta v krvi, naše malá velká revoluce

Štípe se to po ní, jedině tam nám dudlík stojí

Migáme a hraníme v tý postkomunistycký sloji

Lenine, Papeži, jak to, že nemakaj ty hamižný sekty

Slyšíme, zas vod nich, jen fašistický mekty blepty

Semeleme na ně, na ty malý ludý sraby, maj to tenký

Na bilbordech jen pro nás visí gumy podprsenky

Sou to naše silnice, už sme si je zaplatili

Na mediální teror nebudem držet tubu

V demokracii, ty kuryvuly, už musej z kruhu

Do prádelen

VII. Tři slzy

básně z let 2005-2010

Tři slzy

Na Svatého Štěpána

vyšly davy lidí z vyhřátých doupat

Vyhodily obaly

Zahnaly všechny obavy ze Štědrého dne

Na ulici zdravily česky

pohrobky jazyka staroslověnštiny

I voštiny kostela

s dobroději naděje betlémského světla

Ve kterých se hnětla

vina naditých věrtelů Homo sapiens

Drhly se v nich

nejen slzy olova ukápnuté okem svátků

Ohnul jsem se

jednu také uronil a druhou cizímu sebral

To abych je vtepal do pleteniny intarzie

A vedral světu, myšlenkou

Měsíc se samou chválou spálil

Je to venku

O slzu Venuše

Prosinec

24.12.2008

Nebe nad kostely okupují výři

Letí mýdlem bubliny Vesmíru

Ve smíru s lampáři pohřebiště

Budou se na mlhovině dotýkat

U řeky s malíři skicnou rorýse

Vlas meteoritu vlepí do notesu

Pohostí hadráře kusem salámu

Do kafáče nalámou kus chleba

Poklepnou rafičku metronomu

Na tklivý břeh brnknou kytary

Baladické blues s peckou slívy

Evergreen zazáří Bohu u oken

Když pak vysvléknou Polárku

Ukáže svíce dávných hvězd

Na krku v holé zimě

I šálu od Ježíška

Démoni řeky v kruhu

Na vleklém nebi se akusticky svlékli démoni

S Pokémony táhli čárou JETU efekty domina

Byli mimina, když u nich přistály UFO

Z ucha jim trčely špejle z cukrové vaty

Za nimi temperové trámy Galaxie

Smířlivý Kristus šel naproti

Drolil světlo

Falešné jaro

Čekám, až slunce zahrabe drápy spárů zimy

Chřestivému dešti zaplete do lana copy žen

S paprsky opřené o zemi, zmizí za kopcem

Tak pršelo, že kuličky kapek z jasu sletěly

Jak v bijáku, hladina vody vsákla do blůzy

Dojatý piják iluzí, brouzdal po tepu dechu

Na poli zakoulel ostnaté chuchvalce páry

Téměř ráno rýpal datel morseovku

Es Ó Es

Leden

Mráz čekal venku, porce mlhy, prach a smog

Magořil peřeje peřin závěje, floky holých zim

Mimikry letěly dveřmi chladu, blokem vidiny

Mim marně snil jarní byliny s lijáky sněženek

Ponorka ledu pampy mu flákla na okno květy

Na kopci hledal popletlý tóny kvílivých flaut

Aby z dechu lesa přivlekly gen staletého vlka

Nestalo se lautr nic, jen běs zimy hlady plkal

A vrány klovaly zmrzlé pole

Mince na Měsíci

únor 2010

Kaňony hlučel vlak,

za sebou nechal pach goratexových bot

Rychlík záře stavěl plot,

nedal se rýt nach Luny, skočit flop

Dělal jsem brajgl,

cestu přešmikly kuny, sletěl nádherný orel

Jako bych byl mimi,

skoro na povel házím dolar, padla panna

Na obrazu s píšťalou

leskla se, v kráteru vyrytá na šedi drama

Dost vnadná, pletu si hosana sanktus

a bazaly staré civilizace

Skoro jak mimozemšťan pospojuji pražce

a rezavé šíny oceli

Věřím na přátelský polibek

motiv balonu Měsíce

Jdu si pro ni

Mlha

Rejnoci mlhy leželi v bublině koruny

Nad hradem slízali směsice červánků

Kučeravou kápí oparu, lovili parníky

Zmrzlou zimu rubali drápy za oknem

Chytil jsem hrábě, načeřil perník řeky

Utekla s věky mezi kamennými břehy

Podřízla s něhou ty nekonečné kopce

Slepé brody, útočné bodce nad jezem

Mlhou před očima padala mlha

Zima

Ve sněhu, na poslední placce roku, hnětl advent koblihu

Jako veselí chlapíci, hodil tříští koule na střapatou iluzi

Dopadala skoro přesně, letěla těsně za parabolou křivky

Klouzla v lesku kouzla, prskla larvou baletky, barva bílá

Viděla mlhu ulice, den mrazivých dnů, konec snů vesny

Zkřehlou výšku kytky, když ledová kyška vedla Ježíška

Možná, že dostanu dárek

VIII. Emoce

básně z let 2005-2010

Emoce

Emoce - mp3 audio záznam autora

Je léto, ženy v lehkých sukních obepjaly myšlenky

V rádiu cinkal těšínský bard všechny moje emoce

Moc jsem chtěl vidět, jak si natočí maminka hlavu

Ať jí vlaje, vystoupí z tramvaje, cení refýží vlasy

Nedělní fiží vnese do zmatku, řekne: jdi pro pivo

Někdy jí upadla sponka, klekal jsem na fleš parket

Táta česal prsty paket z třásní perského koberce

Donesla na stůl jídlo, koukal jsem do leštěné lžíce

Tradice, muž zvedá příbor, chvěji se a bloumám

Měl jsem strach

Měl jsem strach - mp3 audio záznam autora

Na hrobech ležely rolety navátého sněhu

Pod kroky praskal kus udusané placky

Myslel jsem na svůj úděl

Na život

Všechny ty facky

Meč viru ptačí chřipky

Pláč labutí v dechu slunce

Spadla tma

Dutou duhou obloha zamrzlých hvězd

Zeď tújí rozhýbal vítr

Stín osik u holé lipky

Hřbitovem byly slyšet ostruhy

Rezavé panty branky

Zborcené ctnosti domů budoucnosti

Chňapky očí cest

Šel jsem ji zavřít

Imaginární hrobník balil fidlátka

Hodil jsem po něm skobou strachu

Frkala jak motýli bumerangu

Všedním dnům za oknem

Aj ja jaj, řekla by moje babička

Poslední zavírá

Aleně

Je to už dávno, kolesa času se vrátila

Nahý den klouzal po obloucích Prahy

Matka mě nesla na zádech jako pahýl

Ledaři usekli kus pivovarského ledu

Na mé bolavé břicho, smrt ve střevech

Jak u Švejka ordinoval lékař klystýr

Ještě ten týravý skalpel, co šmikal tělo

Určitě jsi mě chtěla slovy zachránit

Páni, vděčná vzpomínka na Tebe

Míháš se mi tam, cítím Tvůj dech

Den po dni rekapituluji dětství

Pravdy šlapou proti času

Měl jsem sen

Měl jsem sen - mp3 audio záznam autora

Pióni už byli mrtví

Když jsem na vlasec chytil draka

Vsunul si ho za košili

Živého na břicho a utíkal

Nad vlhko kamen vřelé vody

Vhodil démona do hrnce

A celého strčil na talíř

Sličná

Za halíř upekla

Košík toustů se šneky majolky

Polka zněla ze sálu

Táhla hada vesnické tancovačky

Postavil jsem se na špičky

A uličkou bálu šla dívka

Klapotem botičky

Podržela osud rýhou mandle

Náhodu tahem lýtka

Náhodou trhla hlavou draka

Způsobně uhryzla protein posmrtné křeče

Neměl jsem mastné rty

Když mě zmrzlina políbila

Lemy nabírané sukně

Její prsa

Bílí vrazi

Oči

Na dně poháru horkých malin

Chtěl jsem Tě pohladit

Vyjel jsem z tunelu, pajda v hodině

Když v protisměru přistávala labuť

Ze zvyku cenil titan-wolfram zuby

A už šedesátiletý myslel si nevinně

Schovám si vdolek lásky na jazyku

Pohladím Tě, na sukni Ti smetu nitě

Ale zajatec však neměl žádnou kliku

To proto, že pták brzdil péry klapek

Plováky klouzal na spoustě kapek

Krásnou nožkou vodu rozplácnul

Miláčku, zapomněl jsem na Tebe

Cítím to v zádech

červenec 2009

Jdu po ulici, míjím nádech klidu

Šimrá bránici, tak nějak to bude

Všude někdo sklízí zvěsti, no jo

Děti si hrají Jo jo, má svou váhu

Je tu snaha opřít se o šňůru tahu

O vítr Slunce, cídit zlaté hřebíky

Jeho knoflíky blůzy mu rozpínat

Kloužou sny, kde je štěstí smíru

Jakoby ví, že nic pinká s kytkou

Ou, ó bonga, jsou z bílého gypsu

Do, pixly povětří skáče z verblíku

Chvíli tak, pak bezvětří a zas lije

Z nekonečné strije prší

Chodíš mi do snů

Chodíš mi do snů - mp3 audio záznam autora

S vlasy nakrátko, v oprátce beztíže, bombíruješ strop

Na knop, špičkou číra, maluješ gumou z punčocháčů

Turbulence probila spánek spáčů, pérem ze skla nohy

Spadly na sedadlo, nožky oběšence, nahá prsa lízátka

Hroby sněhů sakury rostly z hlíny ticha Tvého břicha

Potrhané chaluhy, jak motýli psychedelických křídel

Hezky vadly, steward cmrndal vřídlo kafe, pasát fičel

Had syčel venku, zamkl nůž kafemlejnku, motal ocas

Svlékal kůži na desce motta epitafu:

S obelisky leží bez kenkarty

Neznělé hlásky vtisklé na rty

A naše trýzně budou zticha

Jen převeliká pýcha, zůstává

Slávce Pačesové, in memoriam

Cítím noc

Tuším, že přijde tiše, s ledem diody Měsíce až sejde

Vejde do mysli, aby z fotelu přečetla letadla hvězd

A než spustí sjezd od, panama nahé svíce Večernice

Tak mě zdrží na cestě do imaginace i těžké přeludy

Už vidím, jak jedou titanové obludy lidských tanků

Stáhnout vodu z měsíčního banku omrzlého tunelu

Stejně tak umele pach trav prérie do koláče Texasu

Basu Dolomit si opentlí s kotlem ledovce a trilobity

Eiffelovce ustele v holobytu u všech mostů Paříže

V Kremlu zbaští lanýže pod kostrou srpu a kladiva

Předivem Prahy proleze z refýže na rožeň parapetu

Až za roletu, v pláči chrpy, hledá se v mase času

Slyším hlasy a život plyne

IX. Píšu z domova

únor 2010

Píšu z domova

Je to pohoda, zbyla tu ženská podoba

Zrcadlo v rámu z olova dělá jí obličej

Na tvrdou podlahu složím punčocháče

Na trubkách pro její meče budu klečet

Počítat krémy a růži tenké linky rtěnky

Vyženu z nich plenky blbého bubáka

Panák poletí do pilin popelnice Kuka

Hledat si muka vidiny, aby někde řekl

Žena je bona fide, jak kytara Gibson

Vykrojená, spokojená, odkojená

Nespadla odhalená se stromu Gibona

Na to jí stačí choboty slona na tričku

Muži chtějí nad sebou jen její hříčku

Nic lepšího než tuhle cvičku neznám

Je to pohoda

Krajky Svaté Barbory

1959, studená válka

Měl jsem koupit bez mouru tuny uhlí

Roura busu jela do polední přestávky

Byl oběd, uhlíř zatáhl čmouhy krámu

U stínu kostela se posadil na lavičku

Na druhé, voják s dívkou na krajíčku

Hádali se, vyčítali, honem pili pivko

Holka postřehla, že jsem pony a sám

Sedla si ke mně, zkoukla Šíša, co píšu

Oponu vlasů spíchla sponou amuletu

Narychlo se vzdala na krajce kláštera

Dělej, řekla růže, vezmi si tu hašlerku

A běž, připomněla, nejseš tady doma

Omámený, objednal jsem černé uhlí

Ztuhlý mnich přecházel mrtvou ulicí

Chtěl jsem mu jen do kutny něco říci

Možná že jsem viděl nahou holubici

Odmítavě zamával na mé malé plány

Dával znamení, tutově jely tatraplány

Fízlové hledali, keťase, nepřítele státu

Povídali spatra, ještě mu není patnáct

Sakra, stát, důkaz, musí prokázat účet

Děvče, které to nechtělo slyšet, vplulo

Schovat tělo za plot v rozbředlé louži

Bálo se čučet na přísné rudé prapory

Které s fízly čekaly přípoje autobusu

Aby mě zahnaly zpět do tubusu spoje

Dědeček už dávno dojed, znervózněl

Rusáci kdesi zapomněli psa v družici

Bulíci Amíci drželi raketu a oněměli

Zamluvils‘, kluku, uhlí? Kašle, děda

Jasně, dědo, v ulici Svaté Barbory

Mariánské Lázně

květen

V hotelu Esplanade, tam na kopci, bylo jaro

Bílé secesní plošky líčené vápnem zasvítily

Na dešti politou terasu padl hedvábný šátek

Krásný průsvitný plátek ležel u nohou stolu

Díval jsem se dolů, seděla tam na koni žena

Vtrhla s ním do pokoje, kde vana umyvadla

Plná vody ochladila to moc velké zvíře, i ha

A pod postelí s baldachýny leželi její varani

Nepustili mě k ní, ještěři z ostrovů Komodo

Modelově o mě rozmázli kečup z pomidóru

Ve fóru mi otírali tělo ocasy koltu Magnum

Postup zakázán, přesto jsem si trochu mákl

Pak už nic, jen neskutečná vůně ženy

Nedělala vůbec žádné scény

Upekla mě z představ

Karlovy Vary

1.5.2008

Na Kolonádě si rapeři tloukli do bubnu

Myslel jsem, že také tak strašně zhubnu

Abys mě milá, ještě před tím než zvadnu

Pohladila, dala mi pusu, drcla o mé zuby

Dotýkaly se mě body, Tvé lesklé ozdoby

V blesku taktu, vynesla jsi na světlo vatu

Démoni bubnů, duněly, přinesly fascinaci

Byl jsem jak narcis, kroutil s Tebou boky

Přesně jako ševci floky, objímal Tě s nimi

V puse držel další, bušil, kladivem kopyto

Tak, aby v tobě bylo nabito, energií moci

A neurony noci, bloudily na spirále slasti

Chtěl jsem pořád brouzdat po Tvé pasti

Však víš

Biřmování

Velehrad, 25.10.2009
15.00-16.30

Na lešení kostela visely obrazy Cyrila a Metoděje

Připomněli sboru mládeže, běž na osvětu historie

Měl jsem pocit, přecházím most za píšťalou tónu

Ohnul si hlavu, biskup berlí tiskl telegrafní sponu

Chtěl něco sdělit, po vlnách transcendentální pěny

Je to v jazyku, příliš pěnil na prknech hřiště světa

U scény stál mužský, jeptišce shlédl zkřehlé ruce

Podej jí ruku, kluku, v plénu vece leitmotiv verše

Sešel i ke mně, zaměstnal rty géniem loci kultury

Ztratil se pojem času, hlas varhan zhasl o polituru

Vehnal prsty do dřevěné křivky místního řezbáře

Kroucené železo od kováře jistilo záři svaté tváře

Kněz snědl tělo páně, ubrousek na hraně číše čišel

Jako bych slyšel tisíc let povyku, všechny ty knihy

Na stránce dvojrozměrné pihy prvního komiksu

Kostelník nesl dómem popsanou pixlu oferty

Vzbudil čerty, koma hrubé košile varhan kůru

Tak či tak, odpustek hůry ke mně meškal

Škoda že zmeškal, dobrý každý bůra

Bůh se díval

Hvězdárna

12.7.2009

Kam koukáš, řekla žena lstivě

Vzala mi chtivě z ruky triedr

Férovka, je to jen jez, chlapíku

Tamhle, řeka poštípaná zápasy

S mosty a baráky, břehy života

Lopoto, ty děláci co si tam užili

Ještě se někam podívám, hošku

Paláce a v nich postele a matrace

Sloni a velbloudi, kůň a bryčka

Čeká u kostek barikády z žuly

Bída naší doby i zavšivený pes

Za ploty periferie je veze spát

Podívej, padá jim hvězda

Shoří v atmosféře

Pes na ni štěká

Kostely Kutné Hory

4.5.2008

Zrovna u holých žeber klenby gotiky

Visely po mezikruží majzlíky havíře

Bachraté talíře baroka dělaly rotyku

Ve stlačeném světle Svaté Barbory

Na příběhu vděku malovaných oken

Rozhodily hrsti zvadlé repliky tolarů

A jak jim hliníková ražba zoxidovala

Tak i křupavá pizza od pravého Itala

Se, s nimi nemohla nikdy určitě hradit

Ani šajn zrcadla v cukrkandlu slunce

Protože uťaté uranové kosti Kostnice

Chrastily dráty o pravý punc groše

A při troše štěstí byly vidět

I handle logiky peněz

Ach, jo

X. Žlutý autobus

básně z let 2005-2010

Žlutý autobus

Livigno, březen 2007

Jel jsem na lyžích

Kopce na Carosello se zdály žluté

Žluté mraky plnily žlutá letadla

Najednou spadly žluté písky Sahary

Pasátem přikryly žlutá lana slunce

Asi to někde v Africe chybili

Ale už jiné tance shůry shodily

Sněhové rance na alpské pláně

Nad nimi pomeranč slunce

Jen autobus

Který mě přivezl

Zůstal žlutý

Masopust

Jižní Tyroly

Bledé tváře Němek zbarvené křídou a rulíkem

Nametly mužským účet za velké kopy úsměvů

Lučinou utekly z tepla dveří rázovitých chalup

V kalupu kolem ohrady, kde dupal zkřehlý kůň

Přijel velký skibus, na blond, řidička, vezla sny

Krásná jak mustang vtrhla za jedem našich vin

Vytekly sliny, Brixenem klouzaly s lahví stínu

Lámaly čas nostalgie o magii světelných měst

Věštily krásu čarodějky, cestu nosem Měsíce

Směsice, jež dlouho tlela s šedou kůrou hlavy

A její kokos servíroval šavlí stesku Samuraje

Podle představ pierota, i spadlý efekt domina

Na konci břehu stála vatra, padala shůry čísla

Jako by křísla o křemen v půstu lidí karnevalu

A z polomu hořela navalená dřeva borovice

Prskla smola, skrytá zdravice plašila mýtus

Brixen

únor 2007

Brixen - mp3 audio záznam autora

K.H.Borovský

Za oknem domu stálo s démony dítě

U záclony koulelo očima, uvidím tě

Spatřilo impuls zrzavé pihaté holky

Táhl za uši logo slona hotelu Elefant

A číšníkovi, který nesl Havlíčkovi oběd

Upadla z tácu zapečená tyrolská šunka

Jak mušle vlasů, žloutky s bílkem ušanky

Muž křičel na impresi, aby chasu odehnal

Všechny ty hogo fogo, co jsem obsluhoval

Už dávno sebral pohyb času

Jen básně jsou tu navždy

Dívko číslo čtyři

Italko z Aosty, s očima velké pralinky

Boky oblé bublinky, nohama z rákosí

Než je pokosíš, zkusím se tě dotknout

Protknout pocit skrz prsty malé dlaně

Pulzují jak srdce lovce a uhřáté laně

Slibují krátké rozkoše a návraty

Krev už stojí za vraty a pění

Tam za mlhou ležel Gyor

27.11.2009

V batohu nočního tržiště prodávali místní svařené víno

Uzel mlhy jistil pokyny výpravčího do smyčky kolejnic

Skoro bych chtěl za něj skládat puzzle do rámu nádraží

Emocí pod věží odrážet vjemy v ulici spadlých kaštanů

Voněly na stolech barbarů, když podávali černou kávu

Nocí listopadu si četli dušnou zprávu s věncem žárovek

Až do plíce vsupěl vlek síry párou termálního pramene

Ženy kolíbaly plamenem města med frontálního štěstí

Muži nechali v kapsách spát klidné démony své pěsti

Obé čekal rébus jak odehnat pekelný stroj síly nudy

Bludičky jim slepily flastrem pudy

Z vemena bludu vytáhly kartu

Mlha byla pryč

Dvacet let poté

Dvacet let poté - mp3 audio záznam autora

kdysi jsem složil knedlíkovou:

pojedeme do Budapešti

tam kde si střechy deště leští

Nepršelo, kopce Budy zdržely stín mraku

Padaly z něj v makru verše, drak čardáše

Šedé slunce jančené třpytkou zlaté rybky

Byly bez chybky, vůně rozesmátých žen

Otevřely řece sýpky, panty lesky okenic

Co chtít víc, pozvání, žhavé žíly nábřeží

Blankyt letěl za nosy, ulovil plenér nebe

Sokolníkům tančil hula hula v báni věže

Kde jak kule pušky, čekal dravec holuby

Chtělo to na ně zavolat, zahnat holubice

Dýchat vzduchem séra cukrové trubice

Puchem ztuhlého téru vykašlat si plíce

Zobákem kvaltu, přepírat na valše zrní

Šňůrou šněrovačky, sešít dělohu kašny

Na valčík točit mezi špačky, hula hoop

Lekl jsem se, jak spadly z plastu obruče

Trošku jim načechraly peří z bříška

Čekaly na ně, modré oči Dunaje

Dáma s hranostajem

Budapešť, 28.11,2009

Muselo to být něco speciálního, pingl přinesl mok, tokajské Aszu

Abych pak ve vinglu duálního mnohostěnu stál u Leona da Vinci

Mimo dav, oslabený z vína králů, dočítal se k vrcholům minulosti

Šle motoriky domoviny měly napůl pozici ozubu kolečka malosti

Chtěl jsem říci, dojala mne starost očí od Filippa Lippiho Madony

Ale, hlavně, Itálie je kanon na vlasy, bělobu těla žen, ideální krásy

Zdálo se, že dáma vypustila lasičku skulptury na dramata Tiziana

Byl jsem mimo, běh umění licitoval sežrat chléb a hry, status quo

Tlačím se se snoby, cui bono, mea culpa, má velká vina, padá listí

Na náměstí u galerie

Sním sny

XI. Modré dny

básně z let 2005-2010

Modré dny

Karpathos, 2006

Na pláži pod tamaryšky sedělo krásné děcko

Na stopkách snů visely pecky nachové třešně

Smíchaly spěšně vůně v zeleném poli hrachu

Do chuchvalce pletly neposlušnou šňůru léta

Po nebi bučely tryskové motory, žraly kyslík

Dáte si čaj, horkou kávu, špitla zářivá letuška

Pod eloxovanými křídly nalétaly křivky měst

Zuřivý vítr poďobal cecíky těsto vodní pláně

Polekala se a metlou smetla z rohlíků drobky

Než gumové bobky začernily přistávací pult

I kult oblohy, polohu modrého kýče u moře

Modré plavky, lehátka po stranách deštníků

Nádhernou Řekyni, jak krmila na dece batole

Cumel z mléčného prsu kojil bezzubou pusu

Na servisu míče slunce, sivý blankyt měsíce

Díval jsem se modře, zvědavá moudrost očí

Čekal, až pro energii přijedou bodří popeláři

Oprší s broky šišek borovic ozónové chvojí

Padákem slunce spojí břidlice z kypré skály

Za oleandry pohladí mokré šmolky borůvek

Každý den jsem viděl modřiny modré ulice

Vedřiny v Evropě

Pořád se něco děje

Poslední pláž

Na konci světa, tam kde svítá, u moře

Nechal jsem utopit bídu, poslední hoře

Spláchla ji houpavá křídla vln z Afriky

Na poslední vlně zabrnkali bílé papriky

Váleli jak holubí černoši písečné blues

Aby pak k úžasu žen obnažili hrudníky

Klekali u kořene na poslední milníky

Pod olivami, mezi šlahouny větví lesa

Kohouti kokrhali

Táhli rikšu

Cestou z Paleochory

Kréta, 2007

Hasil jsem požáry, snil od čáry po čáry

Ryčel vrtulník, načeřil kontejner vody

Byly důvody, hodit jim tanky na trávy

Hasičům troubit, dým pekla vrtulí hnát

Možná hořelo ve mně, možná kus viny

Budoucnost čekala, věnec vyschlé jívy

Měsíc vrčel mezi ranči

Hasil jsem pomeranči

Čáry a zase čáry

Mezi muži

Až hospoda ospalé řecké vesnice

Schovala před žárem plavé Češky

Musel jsem nosaté muže uhlídat

Aby nohatým nevzali jejich náboj

Nestáhli červenec na tvaroh ňader

Ale padre ze zadu dotáhl sílu ouza

Bránil troufalé kouli představivosti

Hosté se ctnostně vzpouzeli horku

Na dvorcích dlaně kouleli růžence

Den stál na vrcholku jejich struny

Jen ji přetrhnout

Molyvos

Lesvos, 2008

Tady to tak nějak běží jak u nás, ale jinak

Starým městečkem vykutálí naději slunce

Nejdříve do kopce, pak k ploutvi přístavu

Kde přistaví bárku plnou fíků s melouny

A lidé okouní, jestli pomerančová koule

V pachu moře zevlouní na muzický vítr

Který vážně poslal její flitr na jiný kopec

Kde kostelník tahal za špagát zvonu

Když placatý clipper přivezl faráře

Aby po hladině kutálel echo mše

Moni Perivolis

Lesvos, 2008

Na dvorku kláštera mi zhoupla dlažba

Beru za kliku a kvikla její stará ražba

Strážce do mě vrazil, abych se oblékl

Za dar mi vztekle dovlekl pakl svíček

Plazivý plamen čadil ze žlutých tyček

Rýč čmouhy cvičil barvu táhlých ikon

Popel cídil zirkon jejich lesklých očí

A kdesi točil stroj běsu s kolotoči

Jen údolím teklo ticho

Sirocco

Fukary libyjské pouště foukaly písek

Vítr jím posypal ikony polité olejem

Na zapřenou, tam kde je vodojem

Potřel jsem motivy klouzkem olivy

Jak řecké madony, navodil dojem

Jemně cupaly v prachu ze silnice

Aby pak klekaly do božích šlápot

Líbat v obrazech pojem

Navždy jim protékal

Smaragdové moře

Měla jsi černé oči, černé tělo

klouzala jsi v tyrkysu

Díval jsem se a zakysnul,

krev se mi divošsky zpěnila

Změnila jsi směr,

zasypaly mě krásy kamenů ve zlatě

Jako když na hatě,

zbloudila křídla zeleného motýla

Než mozek můj dozpíval

smaragdy už svítily

Stopy v písku

Lesvos, 2008

Na moři zbloudily termické proudy

Jak hadi objaly mlhu draka v písku

Tiskly se k vazům hlavy, až zastýskl

Fakticky a zbytky jazyků jeho vraku

Fičely v bílém fraku olezlými blaty

Tam, kde obléká tričko kráva noci

A pocity potmě dojí nicotu

Cíněný měsíc ji obkreslil

Třetí rozměr

U rokle nabídli Trojskému koni trojzubec řapíku

Nacpal si je v kvapíku do báglu dřevěného břicha

Helena vzdychla ve vaně, voněla líc hořcem oleje

Kůň nastudoval tu klasiku, napadlo ho, že ji poleje

Jemně se ho dotkla, sletěl sráz, naráz chtěl chránit

Odchytila jeho pohled, viděl ji v moudrém jaspisu

Řasy modrého moře pak zaklaply v převisu slunce

Na truc hnal honec kance v popel vavřínu a kmínu

Včelař stáčel do džbánu bledý med louky bazalky

Na nožičky přistál velký sršeň a žral maso z talíře

Trojský kůň letěl, pořád letí, nikde záchranné laso

Jen čas času zpřítomnil

Zakynthos

Viděl jsem želvu Carettu, určitě se nepletu

potápěla se

Viděl vyschlé jezero plné rákosí, ptal se

kdo ho pokosí

C´est la vie, žena nesla amforu s vodou

mával podolek sukně

Někdo kosil v tichém dnu rákosí

kvíkal břit kosy

Otočil se a v tom svitu

do kalíšku mu žena život nalévá

Zapadá slunce

jeho ruce tlačí těhotné břicho měsíce

Želvy

Lesvos, 2008

Ve sladkém rybníku krmím želvy

Opečenými chlebíčky s oregánem

Prvoplán, těsto je z mouky mlýna

Kde mačka mlynáře líně čítá zrno

Vrže rezavý záhyb přečerpávačky

Mlecí kotouč drhne zrnka pšenky

Nahaté biče uspávačky halí zlato

Malátný pes děsí ve vodě mřenky

Krásná Slovanka šlape po asfaltu

Řekové v kvaltu brzdí kolenem

Den jako každý jiný

Ranní lázně

Až psi přestali štěkat,

kohouti kokrhat a komáři útočit

Mohl jsem se utočit,

z praku mraku letělo ranní slunce

Nenucená zahradnice,

lila přebytky vody na žízeň kytky

Na skobu cihlové zdi,

lezly skrz banány zbytky šlaufů vína

Pod krásou nebe,

začaly kočky kňourat obvyklou práci

A lidé na pláži utrácet,

aby s želvou dýchali líný den

Bakelitové rádio

Kréta, 2007, Kissamos

Až sem se dostalo, rádio Telefunken

Na starý klášter, v kufru lampy diody

Tam vysoko u vody, svíce jsem zapálil

Čoud povalil na pampu staré terasy

Intuicí hledal v bakelitu puklé basy

Chtěla spustit elitní reportáž hokeje

Bylo horko, žádné sněhové jekory

Jen jin akurátní ženy šly s foťáky

Jen jang dekorativní samci paťáci

Černá Micka se smála na slunci

Vlála u bosého knoflíku rádia

Kde fikaný kněz říkal do média

Aby hory držely mraky

Pastýři hole na kozy

Ženám přikryjte ramena

A teprve pak

Až vemena mléčné dráhy

Přivezly chlad

Popi začali bzučet

Hospodine, pomiluj ny

Myšlenky na Costa paradiso

Sardinie, 2006

Nebudu už nikdy mladý

Letí to jak racek, co si neví s rybou rady

Neuvidím tělo potápěčky

Jak nese rudý korál do nebe pěšky

Rusé vlasy z proutí nakroutí do převisu

Jak černoška pod dřevem tisu

Na savaně omotá se dredy

Natečou jí až na bledá holá záda

Zdálo se, že by se mnou byla ráda

A na temné hvězdné modré pole

Vešli bychom v taktu spolu, zapletly si ruce

Aby celé nebe šlo pak s námi hupky dolů

A na horkou žulu by padal hebký šátek

Na který by jako svátek vtiskla svoje prsy

Chtěl bych si ho nechat a po kapsách nosit

Pro pár kapek lásky, chodit po něm bosý

Ale vzteklé kroupy deště mi vzaly úžas

Zamáčkly ho včas o pásek hebké ženy

Našeptaly mi pak ještě něco o vizi času

Jak civím v Malém vozu na její krásu

Velké oči, malé šance

Nepočkají mi ani boty z tance

Nezůstanu u ní jako panský kočí

Marně se má kola točí

Nebudu už nikdy mladý

Myšlenky jen zůstávají

XII. Celej den v jedněch botách

básně z let 1987-1989

Celej den v jedněch botách

1987

Nejdřív se někde ohřát, přikazuji si, hned jak cvakly těžké dveře

Letadla, doplahočil jsem se do hotelu a vyždímal z recepčního klíč

Ovšemže jsem se ohlédl za apartní blondýnou kosmického zjevu

Simona mě zpražila pohledy a já se snažil vyhledat v pokoji teplo

Žebrem radiátoru, abych se ohřál, pak by se vidělo, hledám marně

A podle plánu šel inkasovat luft industriálních rovin a účelových

Doupat, že jsem nevěděl honem co počítat, jestli to budou peníze

Nebo léta života, možná co mi dává Simona, má dáti, či dala, když

Se, přede mnou zas mihla, svist napnuté tětivy luku, toulec s šípy

Dokonalý stroj designéra, otočil jsem se za ní, za tou její hřívou

Díval se na dlouhý péřový kabát lemovaný kožešinou s knoflíky

Znovu se na mě Simona podívala a připomněla, že někam jdeme

Jsme tu pro něco víc, než se ohlížet za ženskými a začalo foukat

Vítr vtlačil do ulice obrovské rogalo, ve kterém jsem vzal kšíry

Zapnul se do nich a odfrčel z půdorysu Krakovského předměstí

V kapse ofrankované vánoční pohlednice, malované tisíciletími

A opatrně je házel skrz vzorně umytá okna na stoly a kuchyňské

Linky, dával si pozor, aby je neposekala vrtule frkající v povětří

Chytil jsem páku a rukou táhl deltaplán ve spirále tepla komínu

Složené domino Starého města bylo menší až malé, moc príma

Dík elektrickému pohonu bylo letadélko přízračné, prosté hluku

Zážehového motoru, stále jsem sledoval Simoninu hlavu, mohla

Ji ukroutit, jak si mě hledala v tom vyfoukaném nebi, kdesi tam

Seděl v divném kokpitu netopýří muž, který ji, poblouznil hlavu

Můj pokus o mávání pobouřil, otočila se, pohodila hlavou, takto

Rázovala k hotelu, červený střapec šály mě vedl, také její chůze

Jak učitelky těláku na branném srazu, v dresu, s holí a píšťalkou

Sledoval jsem ji a vybíral pohodlné přistáníčko na zelený plácek

Těsně za dopravákem, který si to ještě nestačil srovnat v hlavě

Rogalo znovu nabralo rychlost, odletělo mu ve švunku, abych

Za sebou radostně spatřil, že i strážník může ohryzávat pendrek

To mi však mohlo být jedno, doháním Simonku, vrtěla se ulicí

Ani se neohlédla a najednou mě popadla velká zima, zpomalím

Chtělo to rychlé rozhodnutí, počkat až zmizí její výbušná záda

Tajně jsem sešel do suterénu hotelu, měli tam i plavecký bazén

Zaplatil si saunu a maséra, nechal se poučit lázeňským, přečetl

Domovní řád, podal mi ručník a mýdlo, to abych se dobře umyl

Nahřál tělo v suché páře, celkem třikrát, když se, z ženských úst

Ozvalo, mé jméno, vyjdu nahý ze sprch a vidím čekat v režné

Košili a plátěných kalhotách, šik dívku se ohlížet po své oběti

Jistěže jsem chápal její povolání, také že je to má ranní žena

Jsem šťastný, zabral si nejkrásnější ženu Polska v pracovním

Už potřetí, jásal jsem, vyvalil na ni své oči, předal jí stvrzenku

Abych se pak potil, vzpínal hrůzou za všechnu drzost, že jsem

Na ni jen pomyslel a cítil její prst v mozku, břiše a ve stehnech

To však nebylo nic proti tomu, jak vzala do ruky bod chodidla

Zmačkla ho, masírovala, málem jsem omdlel, ještě mi ohlásila

Nosíte malé boty, drsně pokračovala, až mně bylo moc špatně

Reflex mi neohlásil konec utrpení, a když mě vrátila do reality

Umývala si ruce, otřela čelo, starostlivě srovnala voňavé oleje

Na pomocném stole krémy a houbičky a snaživě si prohlížela

Oloupaný lak na přísně a krátce střižených nehtech: studente!

Řekla, už můžete jít a tady, na uchu, vedla tam můj ukazovák

Děla: tam budete masírovat a nějaké kilo zhubnete, rozumíte?

Pleskla mě po zadku, to abych se šel mýt a sušit, podal jsem jí

Diškreci a ona nehnula brvou, i když věděla, že je to moc, její

Řasy klaply, podívala se velkýma šedýma očima a poděkovala

Šel jsem nahoru, do pokoje, kde se ve vaně myla, snící Simi

Lehl si do postele a maloval představy, leží v koupelové pěně

Zatímco masérka v sauně hotelu Strand, má dalšího kunčofta

Ten se také musel podle předpisu napařit, to aby měl měkké

Tělo kynutou buchtu, zatímco já čekal na Simonu a bifloval

Odpověď na její výčitky, kdes byl tak dlouho? No, ještě než

Vůbec něco řekla, a sáhl jsem, na z horka růžovoučkou kůži

Zkusil úplně stejnou masáž a radil, když se tak kroutila, dívej

Chodíš celej den v jedněch botách a myslím, že jsou ti malé

Wiszla

Warszawa, 1989

Pustil jsem si rádio, jestli nebude pěkná muzika, nebo se, ve světě

Něco nestalo, nebouchla atomová bomba, vodíková, či sodíková

Nic, vůbec nic nehráli, jenom malé války, říkali, a to mimo Evropu

Hrál jsem si s knoflíkem přístroje „Žgln žgln“, když se ozvalo tiché

„Nech toho, otevři to tlusté okno, ať můžu slyšet hučet vodu řeky“

„Tady a řeku?“ odpověděl jsem nechápavě a díval se zvědavý jak

Medailónek, který po ní zůstal v posteli, se tajemně leskl tak jako

Voda pod mostem Poniatowskego, na kterou jsem si po snídani

Myslel, mírná voda v oschlém korytu pod estakádou nadjezdů a

Podjezdů, „Lidi se koupou,“ řekla viditelně rozladěna nesmírnou

Dálkou výletu k písečné pláži, trochu si zaplavat „Je to jen voda!“

Odsekl jsem, a když mohutná kola busu zastavila, vystoupili jsme

„Au,“ řekla, hned potom co vyděsila koupající svými kramflíčky

„Je horká!“ dodala a dívala se povzbudivě a nevinně, byla horká

Ale až později, ve vaně, kterou jsem jí napustil a opatřil pěnou

„Tak pěkně jsme se dlouho neměli, viď?“ řekla a začala se mydlit

„Ty se budeš dívat?“, „Ne!“ odpověděl jsem a díval se a psal si

Simona se koupe, tělo plave, ruce, prsa plavou, celá naleštěná

Pustil jsem rádio, nic, jen dole, na ulici začala hučet řeka, vtekla

Mezi domy, stoupala po schodech, až do pokoje, do mě, „Je tady“

Avizoval jsem a objal Simonu, hladil ji a čekal, co bude, „Řeka!“

Vykřikla a přijala mě jako něco mystického, až rozum přecházel

Ani rádio jsem nepostrádal, řeka tekla skrze mě a ji, skrz naskrz

Pustil jsem si do pokoje něco tak obrovského, že maminčin vál

Z dětství a váleček na nudle by nemohly být větší, „Na co myslíš?“

Řekla unaveně, vrátila se po spirále malé smrti, upadla jí na zem

„Bylo to jako raketa!“ odpověděl jsem a díval se, jak voda opadá

Klouže po schodech dolů, mimo Simoniny slzy štěstí, a které když

Je vůbec napadlo zasychat, ty její lepkavé proužky soli penicilinu

Voda byla pryč, zpátky v korytu, tekla kolem baráků, mostů, lidí

Pustil jsem si rádio, jestli přeci jenom aspoň něco o tom nehlásí

Nic, vůbec nic, jen malé války a mimo Evropu, říkali

Warszawa Centralna

Je fakt, že rychlík, když zaplul do podzemní kazety nádraží, bylo to

Přesné a dokonalé a tím, že stěny oddělily každé nástupiště, dostala

Budova obrovský šmrnc bezpečí a beton byl nepochopitelně příjemný

Seděl jsem nad mapou města a všechny ty čárky a ulice byly zpočátku

Nepřehledné, i když se po nich muselo chodit, bydlet, nakupovat a žít

Kupodivu okapy na domech mapy chyběly, tak se přeci jenom nezdála

Dokonalá, zato Simoniny unavené rysy v nádražní restauraci vzbudily

Všeobecný obdiv a porozumění, jak si poručila máslo a nehnula brvou

Když místo něj přinesli takový neurčitý salát s majonézou a kambalou

„Tak kam?“ ptám se, když jsem zaplatil a natočil do aparátu Agfa film

„Budeme nakupovat!“ odpověděla a ukázala prstem do plánku tržiště

Bleší trh a tramvaj čtyřka, nerozkvetlé lípy, zatímco se, v Budapešti

Už musely trhat a sušit na drátěném plechu a ve čtvercových dvorech

To aby se k nim nemohl dostat smog ani na koni projíždějící župan

A zdálo se mi, že ve čtvrti Praga bude už k dostání jen jako dobrý čaj

Na Ružickego tržišti měli všechno, kryl obří poptávku a nabízel i to

Zdánlivě nemožné, že jsem nemohl nezkusit ten strach a šílený pocit

Svírání v žaludku, břiše a podbřišku, a směnit s nimi padesátidolar

A hloupě si počkal, až mi ho jeden eskamotér ukradne, přímo před

Očima, podá zloté, podsaditý a nebezpečný, srdečně potřese rukou

A nechá mě žít, i moji Simonu, abych pak šťastný z malého vítězství

Zažil obrovský pocit zklamání burana, kterému nikdo nerozumí, když

Volá, „Zloděj!“, a hledá v kapse uprostřed šouravého davu, prachy

Kšeft neskutečných možností, neuskutečněných přání a konzumace

„Tak kam?“ ptám se, když jsem obrátil kapsy naruby a vykutálely se

Dvě mince, přišlápl je jednou rychlou botou a pomalu zvedl u nohy

Té, která tam se mnou byla, nešťastnou a chápající družku okamžiku

Kterou jsem pohladil po tváři a vlasech, tak, a možná to byla náhoda

Nebo se mi to jen zdálo, přivřela víčka, šla naproti, ještě kousek blíž

A já zapadl do jejích pihatých očí, tak jako vlak do stanice Centralna

Mělo to obrovský šmrnc a něhu bezpečí, elastickou kůži a mozek

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Cukrová zeď.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.