Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

MUDr. Petra Šupšáková, MBA, LL.M.

ŘÍZENÍ RIZIK PŘI POSKYTOVÁNÍ ZDRAVOTNÍCH SLUŽEB
manuál pro praxi

Recenzent:
MUDr. Michal Pelíšek

Vydání odborné knihy schválila Vědecká redakce nakladatelství Grada Publishing, a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2017
Cover Photo © allphoto, 2017

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, Praha 7
jako svou 6514. publikaci

Odpovědná redaktorka Mgr. Dita Váchová
Sazba a zlom Antonín Plicka
Formát ePub Štěpán Böhm
Počet stran 288
1. vydání, Praha 2017

Vytiskla Tiskárna PROTISK, s.r.o., České Budějovice

Publikace vznikla s podporou Academy of Health Care Management s.r.o.

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků.

Doporučení a pracovní postupy v této knize byly autorem ověřeny, přesto nelze za ně převzít odpovědnost. Autor ani nakladatelství neručí za jakékoliv věcné, osobní ani majetkové škody.

ISBN 978-80-271-9673-9 (ePub)
ISBN 978-80-271-9672-2 (pdf)
ISBN 978-80-271-0062-0 (print)

Poděkování

Děkuji panu doc. Ing. Otakaru Smolíkovi, CSc., MBA, který mne k napsání knihy inspiroval.

Děkuji Academy of Health Care Management v Čelákovicích, jejíž jsem absolventem, a jmenovitě předsedovi správní rady MUDr. Oldřichu Šubrtovi, CSc., MBA za finanční podporu mé knihy.

Seznam použitých zkratek

ARO

anesteziologicko-resuscitační oddělení

BOZP

bezpečnost a ochrana zdraví při práci

CME

Continual Medical Education (kontinuální medicínské vzdělávání)

CT

Computing Tomography (počítačová tomografie)

ČIA

Český institut pro akreditaci

ČR

Česká republika

ČSAZ

Česká společnost pro akreditaci ve zdravotnictví s.r.o.

DM

diabetes mellitus (úplavice cukrová, cukrovka)

DRG

Diagnosis Related Groups (skupiny vztažené k diagnózám)

EBM

Evidence Based Medicine (medicína založená na důkazech)

EU

Evropská unie

FMEA

Failure Mode and Effect Analysis (analýza modelace vzniku a následku pochybení)

GMC

General Medical Council (Všeobecná lékařská rada ve Spojeném království Velké Británie a Severního Irska)

HAI

Hospital Acquired Infection (dříve nozokomiální nákazy, nyní infekce související s hospitalizací)

HPH

Health Promoting Hospital (Nemocnice podporující zdraví)

ICPS

International Classification for Patient Safety (mezinárodní klasifikace pro bezpečí pacientů)

ISQuA

International Society for Quality Assurance (Mezinárodní společnost pro kvalitu ve zdravotnictví)

ISO

International Organization for Standardization (Mezinárodní společnost pro standardizaci)

ISU/MISU

individuálně sjednané úhrady / malé individuálně sjednané úhrady

IT/ICT

informační technologie / informační výpočetní technologie

JCAHO/JCI

Joint Commission on Accreditation of Health Care Organization / Joint Commission International (komise pro akdreditaci zdravotnických zařízení / mezinárodní akreditační systém)

KaB

kvalita a bezpečí

KS/KV

kardiostimulátory/kardiovertery

KZK

kontinuální zvyšování kvality

LF

lékařská fakulta

MIS

manažerský informační systém

MMG

mamografie

MKN

Mezinárodní klasifikace nemocí

MNP

mimořádně nákladní pacienti

MZ

Ministerstvo zdravotnictví České republiky

NASKL

Národní akreditační středisko pro laboratoře

NASA

National Aeronautics and Space Administration (Úřad pro astronautiku a vesmír)

NHSCS/NHS

National Health and Social Care System / National Health Service (Národní zdravotní a sociální služba / Národní zdravotní služba)

NICE

National Institute for Health and Care Excellence (Národní institut pro zdraví a klinickou excelenci)

NIS/IS

nemocniční informační systém / informační systém

NN

nozokomiální nákazy (dřívější označení infekcí souvisejících s hospitalizací)

NRC

Národní referenční centrum

NSHNU

Národní systém hlášení nežádoucích událostí

NÚ

nežádoucí událost

NZIS

Národní zdravotnický informační systém

OECD

Organization for Economic Co-operation and Development (Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj)

OKA

oční katarakta (operace)

ORL

otorinolaryngologie

PACS

Picture Archiving and Communication System (systém přenášející a archivující obraz)

PPP

problémy při poskytování zdravotní péče

PR

Public Relation

PZS

poskytovatel zdravotních služeb

RDG

radiodiagnostika

RBC

resortní bezpečnostní cíl

RCA

Root Cause Analysis (kořenová analýza)

SAK

Spojená akreditační komise

TEP

totální endoprotézy

TQM

Total Quality Management (komplexní řízení kvality)

USA/US

Spojené státy americké / Spojené státy

VAFCS

Veterans Affairs National Centre for Patient Safety (Národní centrum záležitostí veteránů pro bezpečnost pacientů)

ÚZIS

Ústav zdravotnických informací a statistiky ČR

WHO/SZO

World Health Organization / Světová zdravotnická organizace

ZS

zvláštní smlouva (o úhradě)

ZZ

zdravotnické zařízení

Seznam obrázků

Obr. 1.1

Model švýcarského sýra

Obr. 1.2

Řízení rizik v pěti krocích

Obr. 1.3

Klasifikace rizik u poskytovatelů zdravotních služeb

Obr. 5.1

Hodnocení rizika proaktivní metodou – zpracováno podle National Patient Safety Agency

Obr. 5.2

Ishikawův diagram

Obr. 5.3

Riziko záměny pacienta

Obr. 5.4

Riziko záměny pacienta při podávání léčiv

Obr. 5.5

Millerův trojúhelník – hodnocení klinických dovedností a kompetence

Obr. 5.6

Lidské chyby – model. Adaptováno podle WHO Patient Safety Curriculum Guide

Obr. 7.1

Schéma motivující vize

Obr. 7.2

Kübler-Rossové model přizpůsobení se změně

Obr. 7.3

Procházení změnou – modifikace modelu Kübler-Rossové

Obr. 8.1

Maslowova pyramida lidských potřeb

Obr. 8.2

Stadia stresu podle Hroníka

Obr. 12.1

Parkerův hexagon

Seznam tabulek

Tab. 1.1

Detaily vyšetřovacího postupu

Tab. 1.2

Hodnocení míry a následků rizika podle Australské rady pro standardy zdravotní péče

Tab. 1.3

Hodnocení dopadů rizik

Tab. 1.4

Pravděpodobnost výskytu rizika – zpracováno podle Australské rady pro standardy zdravotní péče

Tab. 1.5

Hodnocení hrozeb

Tab. 1.6

Matice rizik – zpracováno podle Australské rady pro standardy zdravotní péče

Tab. 1.7

Hodnocení míry rizika

Tab. 1.8

Zařazení rizika – vlastní zpracování podle Australské rady pro standardy zdravotní péče

Tab. 2.1

Minimální požadavky na interní systém hodnocení kvality a bezpečí podle vyhlášky MZ č. 102/2012 Sb. k datu 22. 1. 2016

Tab. 2.2

Vztah základních zdravotnických zákonů k řízení rizik

Tab. 2.3

Přehled základních zdravotnických vyhlášek a jejich vztah k řízení rizik

Tab. 3.1

Resortní bezpečnostní cíle a jejich vztah k řízení rizik

Tab. 5.1

Příklad schématu organizační struktury řízení kvality a začlenění řízení rizik

Tab. 6.1

Kategorie nežádoucích událostí – Věstník MZ, částka 8/2012

Tab. 6.2

Příklady nežádoucích událostí hlášených v USA a Austrálii

Tab. 7.1

Srovnání skeptika a Nenea

Tab. 7.2

Srovnání skeptika a Nenea ve vnímání naléhavosti

Tab. 11.1

Přehled typů úhrad zdravotní péče zdravotními pojišťovnami podle úhradových vyhlášek v letech 2007–2013

Tab. 14.1

Vzájemný vztah a překrývající se funkce řízení kvality a řízení rizik – vlastní zpracování podle Australské rady pro standardy zdravotní péče

Předmluva

Svět české medicíny se již 20 let točí okolo čím dál nespravedlivějšího financování, čím dál absurdnějších zásahů do postgraduálního vzdělávání zdravotníků a čím dál hlubší byrokratizace akreditačního procesu. Tedy, jak rádi všichni říkáme, nemáme dobrý systém. Na druhou stranu si uvědomujeme – nejen my zdravotníci, ale podle průzkumů veřejného mínění celá společnost –, že české zdravotnictví je na dobré úrovni, že za těch 1000 eur na osobu ve veřejném zdravotnictví naděláme ve srovnání se světem docela „hodně muziky“. To, že podstatná část zdravotnických zařízení má v současné době akreditaci kvality a bezpečnosti, považujeme za úlitbu moderním trendům, všichni přece zvyšují kvalitu. Zapomínáme však na kořeny těchto procesů v mezinárodním měřítku. Mezinárodní spojená akreditační komise (JCI) vychází v mnoha doporučeních z příkladů v leteckém provozu, v obou případech jde totiž o život. Jen si nechceme přiznat, že v medicíně nejde jen o záchranu života a zlepšení zdravotního stavu, ale také jde o život při setkání s námi, zrovna tak jako v leteckém provozu nejde jen o rychlé a pokud možno pohodlné cestování, ale rovněž o nebezpečí tragédie.

Corpus Hippocraticum, soubor téměř šedesáti lékařských spisů starověkého Řecka, považujeme za historický a filozofický základ medicíny severozápadního světa. Neznáme všechny autory, kterých je zatím identifikováno devatenáct. Texty vznikly na ostrově Kós a byly uloženy ve 3. století před naším letopočtem v Alexandrijské knihovně, velká část se nedochovala. Na přelomu 5. a 4. století vznikla i jedna z částí – kniha Epidemicus, ve které stojí, že lékař musí mít dva základní přístupy k nemoci: dělat dobro a neškodit. Autora věty primum non nocere (především neškodit) přímo neznáme, ale tento základní postulát je pravděpodobně důležitější nyní než kdykoli dříve. Jde o základní pravidlo bioetiky, která v moderních léčebných postupech nachází mnoho příkladů a nebezpečí pro porušení této základní lékařské pravdy.

Nové zdravotnické zákony, pravidla akreditačních standardů, sílící byrokracie (překvapivě rostoucí s rozvojem informačních technologií) a formalismus, do kterého ve střední Evropě tak snadno upadáme, vedou ke stavu, kdy opouštíme přirozená pravidla ochrany před nebezpečím a zavádíme postupy, jež mají s bezpečností jen málo společného. Kniha, která má být pomocníkem k identifikaci nebezpečí hrozících v moderním zdravotnictví, je zásadní už svým názvem. Nakolik jiný smysl dává pojmenování téhož – zvyšování kvality a bezpečnosti proti risk management. Souvisí to jistě s několika lety klinické práce autorky v Británii. Risk management je přirozený název v anglosaském letectví i medicíně. Prostě nebezpečí ze setkání se zdravotníky a zdravotnictvím existuje, to znamená, že konkrétní rizika je nutné pojmenovat a potom je „řídit“. Vždy budou nějaká existovat, ale cílem je udržet je na uzdě a nedovolit jim, aby uškodila. Nejde samozřejmě jen o rizika samotného diagnostického a léčebného procesu, ale jak autorka knihy správně uvádí, také o rizika práce řídících pracovníků. Nejen lékař, ale i manažer má svůj „hřbitov“, kdy jeho rozhodnutí rizika nejen neeliminovala, ale některým dokonce dala vzniknout. Taková rizika mohou vznikat i bezděčně, a to nejen při zavádění nových postupů, ale i při aplikaci informačních technologií či vlivem metodiky financování zdravotnictví. Jak autorka v poslední kapitole přesně vystihuje, vedoucí pracovníci na jakýchkoli úrovních si často nechtějí připustit, že základními nástroji jejich práce nejsou jen – použijeme-li dnes moderní, z angličtiny převzaté termíny – strategie, leadership, TQM, ale i risk management. Prostě základní, 2500 let starý postulát primum nihil nocere bez vyhledávání a prevence možných rizik nelze dodržovat.

MUDr. Oldřich Šubrt, CSc., MBA

předseda Správní rady

Academy of Healthcare Management

Úvod

V současné době je jak ve zdravotnické veřejnosti, tak i ze strany Ministerstva zdravotnictví České republiky (MZ) věnována zvýšená pozornost kvalitě a bezpečí poskytování zdravotní péče. Programy zvyšování kvality jsou u poskytovatelů zdravotních služeb realizovány po zavedení reformních zdravotnických zákonů, tj. od roku 2012, minimálně na legislativním podkladě, a to prostřednictvím adherence k aktuální legislativní normě – vyhlášce č. 102/2011 Sb. – a plněním Minimálních požadavků pro zavedení interního systému hodnocení kvality a bezpečí poskytovaných zdravotních služeb, uveřejněných ve Věstníku Ministerstva zdravotnictví, částka 5, vydaném 29. června 2012.

K implementaci legislativních požadavků na řízení kvality a bezpečí při poskytování zdravotních služeb dochází především v kontextu celoevropských aktivit v reakci na závažné skutečnosti:

„Zahraniční studie, které probíhají od konce osmdesátých let minulého století, ukazují, že u přibližně 10 % hospitalizací dochází k poškození pacientů. Studie Institute of Medicine v USA odhaduje, že ročně ve Spojených státech umírá 44–98 tisíc hospitalizovaných pouze v důsledku pochybení zdravotníků, což je více úmrtí, než kolik jich nastane v důsledku dopravních nehod, AIDS či karcinomu prsu. Podobné výsledky přinesly studie provedené v rámci EU – britské ministerstvo zdravotnictví odhaduje, že ročně v zemi dochází k cca 850 tisícům nežádoucích událostí vedoucích k poškození pacientů a k podobným výsledkům došly i studie provedené ve Španělsku, Francii a Dánsku.“ 1

Za jeden z klíčových počinů ve smyslu řízení rizik, kvality a bezpečí zdravotní péče považuje Ministerstvo zdravotnictví především systém hlášení tzv. nežádoucích událostí, který byl realizován jako pilotní projekt 3. lékařské fakulty Univerzity Karlovy v letech 2009–2010 a v současnosti jej převzal jako systém dobrovolného hlášení Ústav zdravotnických informací a statistiky ČR. Úlohu státu v procesu řízení kvality a rizik zdravotní péče vidí Ministerstvo zdravotnictví následovně:

„Úloha státu spočívá především v nastavení legislativních parametrů, pravidel dozoru, metodického vedení, zajištění dostupnosti informací a edukace pacientů, zdravotnických i nezdravotnických pracovníků. Prostředí musí být přátelské k těm, kteří se do procesu zvyšování bezpečí ve zdravotnictví aktivně zapojí. Sledování a přiznání výskytu nežádoucích událostí nesmí být trestáno, ale naopak chápáno pozitivně jako aktivní přístup konkrétního subjektu k otázce bezpečí. Nulový výskyt nežádoucích událostí svědčí naopak o popírání reality a neochotě zjednat nápravu.“ 2

Ministerstvo zdravotnictví prostřednictvím odboru zdravotních služeb deklarovalo také zájem na implementaci vysokých nároků na řízení kvality a bezpečí při poskytování zdravotních služeb, ale i na řízení rizik:

„Z uvedeného je jasně patrné, že do procesu snižování rizik se musí zapojit všichni. Stát stanoví základní parametry, které kontroluje, zdravotnická zařízení na ně musí aktivně reagovat a zavést je do praxe, trvale vyhodnocovat jejich účinnost a reagovat na aktuální potřebu. Pacienti zde plní hlavní kontrolní úlohu – k tomu musí být dostatečně edukováni a informováni o možnostech i formě komunikace. Informovanost musí podporovat stát, čímž se pomyslný kruh uzavírá. Cílem této aktivity je trvalé snižování rizik při poskytování zdravotních služeb, s vědomím, že většinou nelze dosáhnout jejich úplné eliminace. S tím souvisí i nalezení optimálního způsobu sledování výskytu rizik a nežádoucích událostí tak, aby byla zajištěna co největší pravdivost uváděných údajů. Sledování rizik i nežádoucích událostí musí probíhat podle jednotné metodiky, jinak nelze data srovnávat a hodnotit úspěšnost přijatých opatření. Měla by být dosažena kompatibilita s analogickými systémy států EU, aby bylo možné výstupy porovnávat. S tím se prozatím potýká většina států a vyžádá si to další podrobné analýzy a hledání optimální podoby.“3

Výše uvedené legislativní normy představují soubor minimálních požadavků na poskytování kvalitní a bezpečné zdravotní péče. Každý poskytovatel zdravotních služeb má pak možnost volit další nadstavbový systém hodnocení kvality a bezpečí, a to externí systém hodnocení kvality – tento nicméně představuje dobrovolný systém propracovaného a širšího přístupu k zajišťování kvalitní a bezpečné péče pro pacienty daného poskytovatele zdravotních služeb.

Ustanovení § 98 odst. 4 zákona č. 372/2011 Sb., o zdravotních službách a podmínkách jejich poskytování, ve znění pozdějších předpisů (dále jen „zákon o zdravotních službách“) zmocňuje Ministerstvo zdravotnictví udělovat oprávnění k provádění hodnocení kvality a bezpečí poskytovaných zdravotních služeb. Toto oprávnění může získat pouze právnická či podnikající fyzická osoba, která splní zákonné požadavky uvedené v § 98 a 99 zákona č. 372/2011 Sb. a v prováděcí vyhlášce č. 102/2012 Sb., o hodnocení kvality a bezpečí lůžkové zdravotní péče.

Následně se osoba uznaná jako oprávněná k provádění hodnocení kvality a bezpečí zdravotních služeb zavazuje k plnění § 101, 104 až 106 zákona č. 372/2011 Sb.

Podle § 100 odst. 3 zákona č. 372/2011 Sb. je MZ povinno seznam těchto osob oprávněných k provádění hodnocení kvality a bezpečí zdravotních služeb zveřejňovat.4

Aktuální seznam subjektů oprávněných k hodnocení kvality a bezpečí zdravotních služeb

1. Spojená akreditační komise, o.p.s.

Dne 20. 6. 2012 vydalo ministerstvo rozhodnutí, jímž společnosti Spojená akreditační komise, o.p.s., se sídlem Praha 6 – Střešovice, Nad Panenskou 4/164, PSČ: 160 00, IČO: 284 88 946, udělilo oprávnění k provádění hodnocení kvality a bezpečí lůžkové zdravotní péče, pro druhy zdravotní péče dle ustanovení § 5 odst. 2 písm. f) až h) zákona č. 372/2011 Sb.

2. e-ISO, a.s.

Dne 28. 8. 2012 vydalo ministerstvo rozhodnutí, jímž společnosti e-ISO, a.s., se sídlem Praha 5 – Košíře, Pod Klamovkou 1268/3, PSČ: 150 00, IČO: 264 49 676, udělilo oprávnění k provádění hodnocení kvality a bezpečí lůžkové zdravotní péče, pro druhy zdravotní péče dle ustanovení § 5 odst. 2 písm. f) až h) zákona č. 372/2011 Sb.

3. Česká společnost pro akreditaci ve zdravotnictví s.r.o.

Dne 16. 10. 2012 vydalo ministerstvo rozhodnutí, jímž společnosti Česká společnost pro akreditaci ve zdravotnictví s.r.o. se sídlem Hněvotín 530, PSČ: 783 47, IČO: 294 46 520 udělilo oprávnění k provádění hodnocení kvality a bezpečí lůžkové zdravotní péče, pro druhy zdravotní péče dle ustanovení § 5 odst. 2 písm. f) až h) zákona č. 372/2011 Sb.

4. T Cert, s.r.o.

Dne 27. 6. 2013 vydalo ministerstvo rozhodnutí, jímž společnosti T Cert, s.r.o., se sídlem Praha 6, Evropská 846/176a, PSČ: 160 00, IČO: 267 47 910, udělilo oprávnění k provádění hodnocení kvality a bezpečí lůžkové zdravotní péče, pro druhy zdravotní péče dle ustanovení § 5 odst. 2 písm. f) až h) zákona č. 372/2011 Sb.

5. CQS – Sdružení pro certifikaci systémů jakosti

Dne 4. 7. 2013 vydalo ministerstvo rozhodnutí, jímž společnosti CQS – Sdružení pro certifikaci systémů jakosti se sídlem Praha-Troja, Pod Lisem 129, PSČ: 171 02, IČO: 693 46 305 udělilo oprávnění k provádění hodnocení kvality a bezpečí lůžkové zdravotní péče, pro druhy zdravotní péče dle ustanovení § 5 odst. 2 písm. f) až h) zákona č. 372/2011 Sb.

6. EURO CERT CZ, a.s.

Dne 9. 9. 2013 vydalo ministerstvo rozhodnutí, jímž společnosti EURO CERT CZ, a.s., se sídlem Roztoky, Lidická 531, okres Praha-západ, PSČ: 252 63, IČO: 266 99 117, udělilo oprávnění k provádění hodnocení kvality a bezpečí lůžkové zdravotní péče, pro druhy zdravotní péče dle ustanovení § 5 odst. 2 písm. f) až h) zákona č. 372/2011 Sb.

7. MUDr. Zdeněk Machálek

Dne 28. 4. 2014 vydalo ministerstvo rozhodnutí, jímž MUDr. Zdeňkovi Machálkovi se sídlem Kalvodova 305/39, Jeseník, PSČ: 790 01, IČO: 012 780 88 udělilo oprávnění k provádění hodnocení kvality a bezpečí lůžkové následné péče, pro druh zdravotní péče dle ustanovení § 5 odst. 2 písm. f) zákona č. 372/2011 Sb.: léčebně rehabilitační péče.

8. LL-C (Certification) Czech Republic s.r.o.

Dne 14. 9. 2015 vydalo ministerstvo rozhodnutí, jímž společnosti LL-C (Certification) Czech Republic s.r.o. se sídlem Praha 8 – Karlín, Pobřežní 620/3, PSČ: 186 00, IČO: 271 18 339 udělilo oprávnění k provádění hodnocení kvality a bezpečí lůžkové zdravotní péče, pro druhy zdravotní péče dle ustanovení § 5 odst. 2 písm. f) až h) zákona č. 372/2011 Sb.

9. DNV GL Business Assurance Czech Republic s.r.o.

Dne 21. 9. 2015 vydalo ministerstvo rozhodnutí, jímž společnosti DNV GL Business Assurance Czech Republic s.r.o. se sídlem Thákurova 531/4, Dejvice, Praha 6, PSČ: 160 00, IČO: 024 85 818 udělilo oprávnění k provádění hodnocení kvality a bezpečí lůžkové zdravotní péče, pro druhy zdravotní péče dle ustanovení § 5 odst. 2 písm. f) až h) zákona č. 372/2011 Sb.5

Systém řízení rizik při poskytování zdravotní péče prolíná dříve uvedenými tendencemi, trendy a strategiemi vytyčenými Ministerstvem zdravotnictví a je mnohdy realizován prostřednictvím požadavků na kvalitu a bezpečí poskytování zdravotních služeb, a to i adherencí k legislativním normám. Otázkou zůstává, nakolik je proces řízení rizik systematicky a vědomě implementován do výše uvedených strategií cílených na kvalitu a bezpečí poskytování zdravotní péče.

Cílem knihy je:

1.shrnout teoretická východiska řízení rizik, jeho metodologii a aplikaci ve zdravotnictví při poskytování zdravotních služeb a průvodních činnostech, s důrazem na rizika při poskytování léčebné a ošetřovatelské péče,

2.poukázat na výchozí stav systémů řízení kvality a bezpečí a jeho souvislosti s řízením rizik se zaměřením na vybrané oblasti činnosti poskytovatelů zdravotních služeb (s důrazem na nejvýznamnější oblasti činnosti, ale i na dosud ne zcela dostatečně zdůrazňované a velmi rizikové segmenty činnosti, jako je práce s osobními daty a fungování nemocničních informačních systémů), na legislativní souvislosti a především na absenci jednotného legislativního podkladu, který by se specificky věnoval oblasti řízení rizik. Řízení rizik u poskytovatelů zdravotních služeb v současnosti mnohdy probíhá „nepřímo“, tj. naplňováním standardizace postupu při poskytování zdravotní péče v různé míře u různých výše uvedených systémů hodnocení kvality a bezpečí. Je zapotřebí také poukázat na absenci jednotného a koncepčního přístupu k řízení rizik, který by byl pro poskytovatele zdravotních služeb závazný a např. legislativně podložený,

3.provést analýzu souvislostí a prolínání s funkcí řízení kvality a bezpečnosti péče a řízení rizik na příkladu porovnání cílů a obsahů akreditačních standardů historicky nejstarší společnosti provádějící externí kontrolu kvalitních a bezpečných zdravotních služeb v ČR – Spojené akreditační komise (SAK), jako v současnosti nejkomplexnějšího systému požadavků na řízení kvality a bezpečí v oblasti zdravotnictví v ČR, a analyzovat jejich vztah k řízení rizik,

4.předložit přehled rozsáhlé a především současné legislativy, aktuálně platné pro poskytovatele zdravotních služeb, se základními normami a jejich vztahem k řízení rizik a bezpečnému poskytování zdravotní péče. Existující česká literatura k řízení rizik ve zdravotnictví vznikla před platností nových zdravotnických zákonů před rokem 2012, a není tudíž zcela aktuální,

5.představit návrh implementace systému řízení rizik do činnosti organizace poskytovatelů zdravotních služeb, metodologie a možné přístupy k detekci a ošetření rizik – jako součást permanentního procesu kontinuálního zvyšování kvality poskytování zdravotních služeb, ale i úspěšného působení poskytovatele zdravotní péče ve smyslu hospodářské a ekonomické stability organizace, zajištění bezpečného pracovního prostředí pro zaměstnance a připravenosti na krizové situace ve spolupráci s orgány veřejné správy daného regionu. Tento proces implementace bude představen rozborem zejména následujících kroků:

−představení systémů detekce rizik a jejich hodnocení v praxi,

−proces katalogizace (začlenění) rizik a jejich soustavné vyhledávání,

−začlenění systému řízení rizik do řízení organizace a její organizační struktury,

−sumarizace současného způsobu detekce a ošetření rizik a uvědomění si jejich začlenění do procesu řízení rizik v kontextu prolínání se obou systémů – řízení procesu zvyšování kvality poskytování zdravotní péče a řízení rizik,

6.zhodnotit současný stav řízení rizik v kontextu existující validní legislativy s doporučenými a navrhovanými postupy začlenění řízení rizik do systému řízení organizací poskytovatelů zdravotních služeb, včetně jejich organizační struktury. Zdůraznit nutnost uvědomění si legislativních souvislostí a potřeby koncepčního přístupu k řízení rozsáhlé a různorodé škály rizik při poskytování zdravotní péče, a to také používáním především proaktivních metod hodnocení rizik s cílem těmto rizikům předcházet – zejména prostřednictvím poskytování kvalitní a bezpečné zdravotní péče –, být na jejich možnost připraven a jejich výskyt očekávat,

7.v rámci komplexního přístupu k řízení rizik představit i oblasti činnosti poskytovatele, které sice bývají v rámci systému řízení rizik zmiňovány méně často, ale jejichž význam pro činnost a působení poskytovatele zdravotních služeb je rovněž zásadní – např. finanční rizika související s mnohdy nepřehledným a obtížně předvídatelným systémem plateb zdravotních pojišťoven za poskytnutou zdravotní péči a s jeho častými změnami. Při každodenní činnosti si manažeři zdravotnických zařízení ne vždy uvědomují rizika svých rozhodnutí, která by vždy měla být v souladu s plněním požadavků na „péči řádného hospodáře“.

Budou rozebrána také rizika v personální oblasti, při řízení změn v organizaci, okrajově bude zmíněna problematika rizik stravovacího provozu, likvidace nebezpečného odpadu aj.

Kniha by se mohla stát příručkou k řízení rizik v praxi a může poskytovatelům zdravotních služeb – zejména tedy zdravotnickému managementu – nabídnout rady či inspiraci, jak implementovat oblast řízení rizik do již vesměs stabilizovaného a vyvíjejícího se systému řízení kvality a bezpečí poskytovaných zdravotních služeb. Jedním z hlavních cílů je dosáhnout uvědomění si vzájemné propojenosti řízení kvality a bezpečí a především zdůraznit aktivní přístup k méně používané metodě prospektivního řízení rizik – tedy k jakémusi „vyššímu stupni“ řízení rizik. Ta představuje možnost vyhledávání rizik předem, a to díky soustavnému přehodnocování a hledání potenciálních kritických situací vedle vyhodnocování již uskutečněných nežádoucích událostí či pochybení nejrůznějšího stupně. To vše alespoň do doby, než bude ucelený systém řízení rizik zakotven v české zdravotnické legislativě.

Pro vlastní praxi v oblasti řízení rizik je rovněž nutný jednoduchý přístup, který by byl srozumitelný každému zaměstnanci zdravotních služeb – bez nutnosti znát složité matematické modely a postupy, které mohou být někdy překážkou v cestě implementace řízení rizik do praxe. Vzhledem k tomu, že eticky nejnáročnější, ale pro praxi a bezpečí zdravotní péče zároveň také nejpřínosnější je systém vyhledávání a monitorace „téměř pochybení“, je velmi důležité vytvořit v organizaci tzv. neobviňující prostředí bez obav z postihů. Tento úkol se zdá být v prostředí českého zdravotnictví a v celé naší národní kultuře nejobtížnější.

Nejen se z chyb poučit, ale také je předvídat.

1 Cesta ke kvalitnějšímu a bezpečnějšímu zdravotnictví. VLADA.CZ [online]. In: Vláda ČR © 2009–2015.

2 Cesta ke kvalitnějšímu a bezpečnějšímu zdravotnictví. VLADA.CZ [online]. In: Vláda ČR © 2009–2015.

3 Tamtéž.

4 Ministerstvo zdravotnictví: KVALITA A BEZPEČÍ – seznam oprávněných osob.

5 Aktuální stav oprávněných osob je zveřejňován na webových stránkách ministerstva zdravotnictví. Ministerstvo zdravotnictví ČR: Seznam oprávněných osob [online].

1Úvod do řízení rizik

1.1Riziko – definice pojmu

Existuje řada definic rizika. V dnešním nejběžnějším pojetí je spíše vnímáno jako negativní jev spojený s nebezpečím jisté ztráty, přestože původně byl smysl pojmu „riziko“, pocházejícího ze 17. století, historicky vnímán jako „odvaha“ či „odvážit se“, tedy byl upřednostňován spíše pozitivní smysl slova „riskovat“.

Z různých dostupných definic pojmu riziko je možné jmenovat nejčastější:

•pravděpodobnost vzniku ztráty či neúspěchu,

−nejistota dosažení výsledků,

−odchýlení od očekávané skutečnosti a jeho pravděpodobnost,

•obecně rozložení pravděpodobnosti variant výskytu určitého jevu apod.

Musíme si uvědomit, že riziko může přinášet také pozitivní efekt (viz optimistické pořekadlo „risk je zisk“), optimistický význam má i tzv. zdravé riziko neboli zdravé riskování. Zřejmě by bylo možné určit (např. vyjádřením míry možné ztráty), kde je jeho hranice. Obecně však může být míra „zdravého rizika“ velmi individuální.

Negativní dopad rizika tedy spočívá ve ztrátě – zdraví, života, financí, majetku, hodnot, pověsti apod.

Cílem řízení rizik je pak v jednoduchém podání zabránění ztrátě či její minimalizace.

1.2Teorie vzniku rizik – Swiss Cheese Model

Přestože teorií a modelů vzniku rizika existuje více, pro účely poskytování zdravotní péče se nejjednodušším a široce akceptovaným modelem jeví model „švýcarského sýra“.

Spočívá v představě, že na počátku stojí rizika, hrozby a hazard, které mohou proniknout bariérami – vrstvami, jež by v ideálním případě byly z homogenního materiálu. V praxi však tyto bariéry obsahují „díry v sýru“, které představují možná selhání, a záleží jen na kombinaci všech okolností, zda k výslednému negativnímu jevu – chybě či ztrátě – dojde.

Model švýcarského sýra (neboli Reasonův model, podle jména svého autora) byl zveřejněn v 90. letech minulého století a je používán v nejrůznějších oborech včetně letectví, strojírenství, IT, ale i ve zdravotních službách k analýze rizik a jejich řízení. Jeho principem je existence několika bezpečnostních bariér – plátků sýra. Pod nimi si můžeme představit bariéry mechanické, ale i systémové – alarmy, zálohy, tzv. dvojí čtení, supervize apod. Pokud se riziko ohrožení stane realitou, může procházet dírami v sýru, které jsou různého rozmístění a různé velikosti. Tyto díry-chyby dělí tento model na tzv.:

•aktivní, přímé pochybení – např. aktuální chyba pilota, lékaře,

•pasivní, latentní pochybení – chyby jsou v bariérách přítomny latentně, skrytě, a pouze shodou okolností a náhod mohou umožnit konečnou ztrátu.

Model je široce akceptován a používán zejména při analýze lidských pochybení, nicméně má i své kritiky.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Řízení rizik při poskytování zdravotních služeb.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.