mutare omnia

Honza Šimek

Uvězněni v bludišti činžáků jsme si odpovídali mlčením, když na nebi vypnuli proud. Pozorovali jsme tančící siluety na stěnách našeho ghetta vše, co dosud tak samozřejmé bylo, stalo se zakázaným ovocem. Paleta života namíchala šedou barvu všedních dnů, aby zachytila naši nečinnost. Seděli jsme uprostřed místnosti zamčené na devatenáct západů, snili o slunečním státu a čekali na signál...

Ztráceli jsme čas ve frontě na nákup. Zlevnili hovězí? Volů máme dost. Další týden můžeme rozkrojit nožem na pomeranče. Opravdu chceme všechno změnit? Změníme-li všechno, budeme to ještě my?

váš Fantom opory, březen 2017

Galerie

Padlá hvězda

Mlha z ranních kocovin

odhalí jen to, co vím.

Chtěl jsem mířit výš.

Proč není vidět do tváří,

co spaly na mým polštáři,

slzou mi nepovíš.

Malý menším se zdá.

Vynadej hvězdám.

Že hladiny se ponoří

už prorokujou doktoři

a hledaj prázdnou skrýš.

Rytíř v boji bez meče

si zkouší chvíli nebrečet.

Kříži už je blíž,

než se prve zdálo.

Někdy stačí málo.

Milionářka

Byla tak bohatá

a nevypadla z role.

Hledala Boha tam,

kde všichni chodí kolem.

Se sluncem na klíně

žila sama v sobě.

Zdobená leknínem

v každé roční době.

Odešla za duhou,

ta dívka jako Eden.

Nemysli na druhou,

Anděl je jen jeden.

Narozeniny

V mým věku se neslaví

„zase o rok starší“.

Ty naivní představy

mě den před tím straší.

Svíčky mi, proboha,

nechte na později.

Já vím, já se neschovám,

lidi to po mně chtějí…

A tak třeba jednou,

vy groteskní postavy.

Až spícího mě zvednou,

můžete to oslavit.

Jezero

Jezero plné mrtvých čápů

zapláče únavou.

Stojím v něm a chápu,

cíle mi uplavou

dřív, než rozměníte

velký sny na malý.

A princ za zenitem

prsty si nespálí.

Napsal to v úvodu

tužkou na obočí.

Milion důvodů,

aby se nenamočil…

Labutěnka

Skončíš jak v nároží

ty kamenný labutě.

V hlíně tě naloží,

nemysli na útěk.

Na nádraží v hodinách

nehty se zaryješ.

Káva by se hodila.

Proč panna Marie

tváří se nadutě

přikrytá platinou?

Zkamenělý labutě

otáčí se za jinou.

Ticho mého pokoje

V tichu mého pokoje

nemáš si kam sednout.

Slyším kroky – kdo to je?

A není to jedno?

Ticho mého pokoje

hlukem nasytí tě.

Na co mám mít obojek

já ve vlastním bytě?

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy mutare omnia.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.