Jan Č. Galeta

Vločka v

plamenech

Má nejdražší choti,

snažně a pokorně Tě žádám, našla-li by sis na mě po delší době opět trochu času a doprovodila mne na slavnostní banket. Vím, že spolu nevycházíme nejlépe, a vím také, že je to má chyba, nicméně Tě upřímně prosím, abys mi vyhověla a stanula v onen večer po mém boku. Slibuji, že se vynasnažím vyjít Ti vstříc v čemkoliv, po čem budeš toužit, vyjma záležitostí, jež jsou předmětem našeho sporu.

Banket se koná za pět dnů od šesté hodiny večerní v mém paláci na Starém městě. Pořádám jej na počest gildy Zlatopust, jejíž představitelé se ochotně uvolili se mnou jednat. Přítomni nejspíše budou také zástupci dalších velkorodů i významných gild. Pošlu pro Tebe sluhu půl hodiny předem.

Těším se na Tvou odpověď.

Tvůj před bohy zákonný manžel,

Bukvas Borovec-Butrym

Právě tahle pečlivě formulovaná slova, které pro Bukvase nejspíš vymyslel některý z jeho písařů, stála v listu, který Danuta s velkou chutí spálila v plameni lampy. Zatímco se dívala, jak se mění v popel, přála si, aby stejně shořely i všechny úspěchy a naděje jejího nenáviděného muže. Samozřejmě, že to byla jenom bláhová a nedospělá touha. Dopřála si další hlt znamenitého vína a dumala, proč vlastně manželovo pozvání přijala.

Důvody byly hned dva.

Gilda Zlatopust byla ve městě nová a v kuloárech se o ní vzrušeně šuškalo. Spekulovalo se, kdo za ní vlastně stojí a tahá za nitky. Nestávalo se každý den, aby v Erinu tak rychle povstal nový silný hráč. Kolem Zlatopustu už týdny kroužily všechny kupecké velkorody i mocné gildy s cílem navázat obchodní vztahy a něco z toho vytřískat. Že by Bukvas ostatním vypálil rybník? Na banketu asi dojde k obchodním námluvám, což byl jediný typ romantiky, který její muž znal.

Druhý Danutin důvod byl dětinštější. S manželem se nevídali často. Bydleli odděleně a pohádali se skoro vždycky, když spolu strávili víc než pár minut. A právě na to se těšila. Pořádně toho bastarda seřvat a poslat do kelu, to jí udělá dobře. Potřebovala v sobě zase oživit vztek, který v ní už od svatby doutnal jako sopka.

Nebo mi možná vyjde vstříc a konečně najde způsob, jak to všechno napravit, zadoufala, když dopíjela víno. Hned si ale za takovou myšlenku vynadala do hlupaček.

Ne, to Bukvas nikdy neudělá, protože ani není schopný pochopit, že mi ublížil… Zamrkala, aby z očí vyhnala nečekanou a nevítanou vlhkost, a zhluboka se nadechla.

Přece nebudu kvůli tomu zmetkovi brečet, napomenula se, odložila číši a vstala – rozhodnuta vyrazit do města za zábavou, aby si spravila náladu.

***

Do Bukvasova paláce vstoupila v nádherných, temně fialových šatech s černými výšivkami, bohatou sukní a sepnutá korzetem, který stahoval pas a zvedal ňadra. S tmavým oděvem kontrastovaly její vlasy – zářivé jako zralé obilí. Sluhové na ni mohli oči nechat.

Manžel ji čekal v jednom z předpokojů. Měl středně vysokou atletickou postavu a zamyšlenou tvář rámovánu rusými vlasy a bradkou. Hluboce se uklonil a políbil jí hřbet ruky.

„Drahá Danuto, vítej,“ oslovil jí galantně, ale bez náznaku citu. Pokývla hlavou, čímž opětovala pozdrav.

„Jsem tuze rád, že jsi přišla,“ dodal a nabídl jí rámě. Odmítla, ale to on čekal.

„Hosté jsou již zde, dovolíš-li, uvedu tě.“ Dovolila a následovala ho. Znovu uvažovala nad osobností muže, kterému ji rodina prodala za příslib zisku a výhody v nekončící intrikánské hře o moc nad městem.

Zbožňuje snad jenom vlastní úspěch, pomyslela si, bez ohledu na to, kolik jiných lidí zničí, aby ho dosáhl.

Takzvaný Mořský sál Bukvasova paláce zdobila tapeta v barvě námořnické modři a několik obrazů s koráby a pohledy na přístavy. Lustr měl tvar tříramenné kotvy a podlaha byla vyložená parketami s intarzovaným motivem mořských tvorů. V rohu stál hudec a jemně drnkal na loutnu podbízivé melodie se zrakem sklopeným k zemi.

Když vstoupili, přirozeně upoutali pozornost a přitáhli pohledy. Museli působit jako krásný pár. Oba v nádherných šatech, ona mladičká, na prahu dvacítky jako pučící květina, on o deset let starší, překypující energií.

V místnosti postávalo šest mužů a dvě ženy. Většinu z nich znala – svého strýce Rafala Butryma, Wruta Stakjana a další členy erinské smetánky. Dva cizinci tedy museli být ze Zlatopustu.

Jeden byl starý, vysoký a vychrtlý. Napnutá kůže mu obepínala obličej tak těsně, až vypadal jako vysušená mrtvola. Šedé oči však měl živé a pichlavé. Halila ho černá kutna, i když to už na první pohled rozhodně nebyl žádný asketa. Kutna byla z drahé látky a ruce i krk si ozdobil záplavou zlatých prstenů, náramků a řetízků. Tmavý oděv mu sice dodával důstojnost, ale zároveň potrhoval jeho podivný vzhled.

Druhý cizinec byl obvyklé výšky a oblečen tak, jak se v Erinu slušelo – do okrového prošívaného doubletu, krátkých černých kalhot po kolena a okrových punčoch. Šperk měl jen jeden, prsten s kamenem na levém prostředníčku. Na jeho kulaté tváři nic pozoruhodného nebylo – potkat ho Danuta na ulici, bez zájmu by jej minula.

Oba jí byli formálně představeni. Vysoký muž v černém měl cizokrajné jméno Samáž Drust. Jeho společník se oproti tomu honosil běžným keledorským pojmenováním Wraslaw Pjenka.

Zatímco k ostatním hostům se Danuta chovala chladně, před muži ze Zlatopustu se rozhodla pro dvornost – předvedla dokonalé pukrle, při kterém jim dala nahlédnout do hloubi svého dekoltu. Pjenka výzvou nepohrdl, Drust se jí vytrvale díval do očí. Pohled měl přísný.

„Je mi velkou ctí, že vás mohu poznat, paní Butrymová,“ rozhovořil se čile Pjenka. Pleť měl zarudlou a vlhkou potem. V Erinu zrovna vládla příšerná letní vedra, proti nimž byl jenom málokdo odolný. Danuta se v korzetu a pod všemi těmi spodničkami taky necítila zrovna skvěle.

„I mě je potěšením,“ usmála se.

„Vaše město je krásné, má paní. Úplný zázrak – tolik mostů, všude samé sochy a barvy. Radost pohledět… Snad mě omluvíte,“ požádal a otřel si čelo a kořen nosu hedvábným kapesníkem. „Na vaše podnebí nejsem zcela uvyklý, u nás na severu je klima poněkud mírnější.“

„Jsme na okraji džungle, pane Pjenko, nemůžete čekat chládek, zvlášť ne v létě,“ vytkla mu jemně.

„Och, máte pravdu, samozřejmě. Vedro mi nedělá dobře. To víte, když jsem před nedávnem opouštěl domov, začínala na severu zrovna zima. Svět je podivný,“ dodal omluvně.

„Budiž vám tedy odpuštěno, pane Pjenko,“ řekla žertovně a usmála se. I on se culil jako sluníčko.

Líbím se ti, co, Pjenko? řekla si v duchu sama k sobě. Koneckonců, byla opravdu hezká a věděla, jak toho využít při jednání s muži. S některými to bylo obzvlášť lehké.

„Jak jsem již říkal, Erin je opravdový klenot. U nás v Zakowé mnozí stavitelé přejímají spíše almendorský sloh, a ten je zoufale strohý a nudný.“

„Opravdu? Nikdy jsem žádnou stavbu v almendorském stylu neviděla,“ zalhala a vybídla ho: „Prosím, povězte mi o tom víc.“

Pjenka se s úsměvem dal do řeči a zapáleně popisoval sgrafita, rustiku, arkády či loggie. Čelo si neustále otíral kapesníkem.

Za chvíli ho budeš mít durch mokrý, co si pak počneš, Pjenko? pomyslela si jízlivě, zatímco napůl ucha poslouchala jeho tlachání.

Ostatní hosté utvořili dvě skupinky a vesele se bavili. Hodila po nich očkem a viděla, že ten podivný Samáž Drust se tváří nezúčastněně a vážně. Bukvas si jejího pohledu všiml a spokojeně se na ni usmál.

Jistě, pomyslela si, přesně tak si to představuješ, že, ty zmetku! Mám být taková hezká ozdoba na tvých jednáních, od které se ale neočekává nic víc, než že bude bavit hosty, zatímco ty budeš domlouvat obchody a hromadit moc.

Sloužící přinesli občerstvení v podobě bílého vína a jednohubek z mořských plodů, ovoce a zeleniny. Pořád s Pjenkou řešila architekturu a výtvarná umění, přičemž si musela dávat pozor, aby neprozradila, jaký má ve skutečnosti rozhled. Chtěla, aby měl Pjenka pocit, že má navrch. Když se mezi řečí zmínil o bývalém paláci Prosperity na Starém městě, který jeho gilda koupila, Danuta toho využila a stočila na Zlatopust řeč.

„No, víte, paní Butrymová, my zastupujeme více subjektů z různých zemí. Pan Drust je prokuristou gildy, já sám jsem mistrem a hlavním pokladníkem.“

„A je pan Drust přísný šéf?“ zeptala se s dalším úsměvem ze svého repertoáru.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Vločka v plamenech.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.