Místo úvodu

Kniha, která se vám dostává do rukou, se nesnaží být teoretickou nebo vědeckou příručkou, která nabídne jasnou distinkci mezi jednotlivými pojmy a bude pracovat s exaktními daty a vědeckými výzkumy. Chce být naopak praktickým průvodcem či příručkou pro každého, kdo se rozhodne vzdělávat se sám. Je přitom lhostejné, zda jste žákem základní školy nebo seniorem. Ono rozhodnutí se pro učení sebe sama, převzetí zodpovědnosti za to, co a jak se naučíme, je zcela zásadním rozhodnutím, které s sebou nese jak radost ze vzdělání jako takového, tak také zodpovědnost za úspěch i potřebu nastavení procesů této náročné činnosti.

V textu často pracujeme s pojmem student, nemáme přitom na mysli žáka či posluchače univerzity, ale libovolného člověka, který se v daný okamžik rozhodne vzdělávat se. Snažíme se nabízet koncepty, které nejsou závislé na věku, ale spíše na ochotě využívat moderní technologie a samostatně se učit.

Kniha se zaměřuje na jednotlivé metody, které je možné pro vzdělávání sebe sama použít. Snažili jsme se jít cestou jednotlivých kompetencí, které jsou často navázány na širší aktivity, jako jsou práce s infografikami, tvorba grafů, metody kritického myšlení, aktivní čtení a mnoho dalších. Věříme, že osvojit si jednotlivé techniky je užitečné nejen z pohledu sebevzdělávání, ale jde o užitečné dovednosti, které může člověk aktivně používat také v dalších oblastech, kde se mu jistě budou hodit.

Jednotlivé aktivity jsou psány co možná nejpraktičtěji, často zjednodušeně či návodně tak, aby je mohl do procesu učení sebe sama snadno implementovat také začátečník, který nemá s danou oblastí žádné velké zkušenosti. Očekáváme, že pokročilejší čtenář si bude schopen adekvátní informace dohledat jinde.

Jistým problémem, na který jsme naráželi při tvorbě textu, bylo uspořádání kategorií – zvolená struktura není zcela jednoznačná a některé metody by bylo možné zařadit do více kategorií – psaní poznámek souvisí jak se psaním, tak také s dalšími činnostmi, podobně hranice mezi čtením a některými kreativními technikami je velice úzká.

V rámci celého textu klademe velký důraz na technologie a propojení technologií s procesem učení. Díky současným možnostem se zásadním způsobem transformuje celý proces učení, který získává významnou informační a sociální dimenzi. Učení není jasně daným, determinovaným a někým určeným procesem individuálního charakteru, ale spíše aktivním hledáním, zapojováním se do sociálních interakcí, stále více tvůrčím procesem než pasivní konzumací faktů.

Celý text je založen na konektivistické teorii učení, která pracuje s následujícími body:

1. Poznávání je založeno na poznání rozdílných, často na první pohled protichůdných či nekompatibilních kultur, pohledů, postů či myšlenek.

2. Primární je schopnost poznávat. Vlastní znalosti jsou sice důležité, ale vzhledem k jejich dostupnosti méně než analytické a kognitivní schopnosti.

3. Tvorba komunit a navazování sociální interakce (tedy tvorba sociálního kapitálu) jsou nezbytné.

4. Důležitými schopnostmi jsou identifikace interdisciplinárních vazeb, hledání hraničních témat a nových oborů a přístupů.

5. Informace mohou podléhat změnám. Pravdivostní funkce poznání je časově závislá.

6. I neživá zařízení jsou schopna učení – viz neuronové sítě, učící se algoritmy, softwaroví agenti atp.

7. Důležitá je schopnost vlastního rozhodování, posuzování toho, co je momentálně přínosné a důležité. S měnící se realitou je třeba se neustále znovu rozhodovat.

Celá kniha je koncipována tak, aby se v tomto schématu naučil čtenář učit se. Jednotlivé kapitoly jsou psané tak, že se očekává práce s nimi jednotlivě. Pokud se některé informace v knize opakují, nejde o nepozornost autora, ale právě o snahu ukázat podobné struktury v různých metodách a umožnit čtenáři, aby ke knize mohl přistupovat nelineárně, selektivně, dle svých vlastních identifikovaných zájmů a potřeb.

Podobně u jednotlivých služeb či nástrojů, které zmiňujeme, jsme se snažili o udržení jisté koherence, abychom čtenáře nenutili k práci s desítkami podobných nástrojů, které mají podobnou funkcionalitu, a mělo by být logické, že si vybere jeden, který začlení od svého vzdělávacího prostředí či portfolia používaných nástrojů.

1. Hledání vlastní vzdělávací cesty

Standardní vzdělávání představuje samo o sobě jistý paradox. Na jednu stranu usiluje o masifikaci vzdělání, o to, aby všichni dosáhli určitého standardu či normy, ale současně propaguje konstruktivistické paradigma, které říká, že vzdělání by mělo být orientováno nikoli na látku nebo na učitele, ale především na studenta samotného. Je to právě vzdělávaný, který se sám rozhoduje, kdy a co se chce učit, jaké má zájmy a potřeby.

Jakkoli se tento model do oblasti formálního vzdělávání přenáší jen velice obtížně u postgraduálního studia, celoživotního učení nebo volnočasového vzdělávání jde o něco zcela přirozeného. Společnost, ve které žijeme, bývá často označována jako učící se, tedy taková, ve které nestačí mít k dispozici znalosti, které máme ze školy, ale je třeba mít schopnost se učit neustále, celý život.

Jednou z klíčových dovedností v této oblasti je tvorba osobního vzdělávacího prostředí, tedy souhrnu všech vzdělávacích zdrojů, které používáme, ale také nástrojů, které k procesu učení potřebujeme. Moderní technologie právě tuto oblast učení se proměňují zcela fundamentálním způsobem – člověk si může nechat doručovat zajímavé články prostřednictvím RSS kanálů (ty slouží pro automatické doručování obsahu z webu do různých čteček – podrobnější informace o RSS najdete v kapitole Syndikace obsahu – práce s RSS), učit se s dalšími lidmi prostřednictvím sociálních sítí, pracovat na globálních problémech nebo se třeba zapsat do MOOC (masivní otevřené online kurzy – viz kapitola MOOC).

Mezi důležité kompetence v této oblasti patří také ty, které je možné zastřešit pod pojem kurátorství – tedy schopnost informace nejen vyhledávat, ale také určitým způsobem strukturovat a organizovat, případně sdílet dále. Právě schopnost vést si takové digitální sbírky a efektivně se orientovat v online prostředí bude patřit nepochybně mezi činnosti, které jsou pro moderní proces učení zcela zásadní.

Díky stále větší otevřenosti vzdělávacích zdrojů je možné, aby si každý stanovil vlastní vzdělávací program a cíle, kterých chce dosáhnout, a pro jejich dosažení užíval zajímavé technické možnosti. Může se zapisovat do kurzů, psát, být aktivní v online komunitách, účastnit se virtuálních, ale také běžných konferencí atp. Technologie v tomto ohledu otevřely cestu ke zcela nové dimenzi a svobodě vzdělávání se, za které ale člověk musí umět převzít zodpovědnost.

Metody či kompetence, kterým se věnujeme v této části knihy, jsou zaměřené především na to, jak pomocí technologií podporovat vzdělávání se v oblastech, které člověk sám považuje za zajímavé či důležité.

Autonomní učení

Jedním ze zajímavých konceptů výuky jazyků (ale i dalších věcí) je model autonomního učení. Vychází z myšlenky, že pedagog či spíše mentor do procesu vzdělávání vstupuje spíše méně a je na každém jednotlivci, jak se rozhodne v učení postupovat. Sám se kontroluje, sám si stanovuje cíle a do jisté míry určuje také obsah. Jde tedy o komplexní pojetí procesu sebeurčeného či sebeřízeného učení.

Tradičně obsahuje tyto oblasti (či kompetence):

• Uvědomění si – student si musí sám říci, proč a co se chce naučit. Tradičně jde například o výuku cizího jazyka, ale sám si stanovuje konkrétní témata, případně metody učení. Jen pokud se člověk rozhodne, že se chce učit a dokáže popsat svoji situaci, může se ve vzdělávání někam posunout.

• Převzetí odpovědnosti – klíčový bod autonomního učení, který spočívá v tom, že zodpovědnost za výsledek nemá učitel či mentor, ale sám studující. Pobyt ve škole nebo firemní vzdělávání jsou v tomto ohledu velice příjemné, neboť když se nedostaví konkrétní výsledky, je vina (alespoň částečně) na straně lektora. Zde je třeba přijmout, že se učíme sami a sami si za své vzdělání zodpovídáme.

• Sebehodnocení – říká se, že každý člověk má tři tváře; jednu, kterou si myslí, že má, jednu, kterou má ve skutečnosti, a nakonec tu, kterou se snaží ukazovat druhým. Jestliže se má člověk něčemu naučit, musí být schopen objektivně hodnotit sám sebe, stanovit si metriky hodnocení, reflektovat svoji pozici i svůj pokrok.

• Stanovování cílů – zatímco v běžné školní výuce cíle stanovuje učitel, zde si je stanovuje každý sám. Co se chceme naučit? Kam se chceme dostat? A je to v našich reálných možnostech?

Plánování je činnost, která na stanovování cílů přirozeně navazuje. Často s ní v počátcích může pomáhat mentor, ale člověk by měl být schopen rozumně zhodnotit své možnosti a proces učení se konkrétní věci jasně naplánovat.

Monitorování průběhu učení – o různých metodách monitoringu učení píšeme v dalších kapitolách – především v Řízení času. Je důležité zvolit nějaké evaluační nástroje a kontrolu postupu, abychom případně byli schopni říci, co se nedaří a proč. Jen pokud budeme mít dobrý přehled o celém procesu, máme možnost jednotlivé problémy či chyby odstranit.

Autonomní učení většinou probíhá tak, že se student setká s mentorem (lze studovat zcela bez mentora, ale doporučujeme si někoho vhodného vybrat, i kdyby to měl být spolubydlící, rozměr určité psychologické podpory je pro téměř každého velice důležitý) a na prvním setkání projdou všechny výše uvedené body. Společně stanoví jasný postup, cíle a metody pro jejich dosažení. Pak je již záležitostí daného jedince, zda je schopen v nastaveném programu vytrvat, nebo zda se mu to nepodaří. Tradičně se do těchto činností řadí také průběžná setkání. Ta mohou mít formu potkání se s mentorem, při kterém lze řešit buď procesní či obsahovou stránku studia, anebo dochází k hromadným setkáním s dalšími studujícími.

V takovém případě jsou to obvykle studující, kdo si pro druhé nachystají nějaký workshop nebo jinou vzdělávací aktivitu, případně se mohou hodnotit sami vzájemně. Často se také zařazují nějaké společné vzdělávací bloky, které slouží jako určité záchytné body, kde lze studentům podat pomocné záchranné lano a pomoci jim se zorientovat.

Role mentora může být v různých konceptech autonomního učení různá. Především u začátečníků lze doporučit průběžnou procesní konzultaci (která ale může mít párový charakter, kdy si vybereme nějakého spolustudujícího a vzájemně si pomáháme). Čím je člověk zkušenější, tím lépe se mu samozřejmě odhadují a nastavují jednotlivé činnosti a procesy a tím více se může soustředit na samotný obsah vzdělávání.

Autonomní učení představuje zajímavou formu vzdělávání v tom slova smyslu, že pracuje s vlastní motivací a sebevzděláváním daného jednotlivce, vede ho ke schopnosti reflektovat vlastní situaci a pokrok v učení a pracovat s případnými problémy či chybou. Přitom jej nenechává zcela bez pomoci a bez průvodce, který mu může v určitých problémech pomoci či poradit.

Knowlesův učební plán

Jestliže se člověk rozhodne, že se chce vzdělávat samostatně, stojí před volbou, do jaké míry má využít nějakých standardizovaných postupů či metod a do jaké míry je pro něj vzdělávání se radostí a svobodnou činností, která vede k seberozvoji. Obecná zkušenost, kterou má zřejmě každý, je taková, že čím více člověk určitou činnost formalizuje, tím méně jej baví.

V oblasti vzdělávání se lze identifikovat dvě základní situace, které postup rozdělují na více formalizovaný a více intuitivní:

• Malé projekty: jestliže se člověk chce naučit tvořit odrážkový seznam ve Wordu nebo háčkovat čepici, nesporně k tomu nepotřebuje využívat robustních nástrojů pro formalizaci. Stačí jen začít a danou dovednost či znalost člověk získá do jednoho či dvou dní.

• Velké projekty: jestliže se rozhodnete, že chcete být historikem specializujícím se na církevní dějiny let 1948–1989 nebo odborníkem na vzdělávací technologie, je jasné, že jde o dlouhodobý proces formování se. V takovém případě je možné využití nějakého systému formalizace vzdělávání.

Formalizací přitom nemáme na mysli vstup do vzdělávací instituce či školy, ale spíše zavedení si nějakých pravidel či postupů, které pro učení budeme využívat, a metod ověřování toho, zda se nám to daří. V takovém případě nemusí být provozní zátěž výrazná a umožní člověku identifikovat v delším časovém horizontu problémy, se kterými je možné se vypořádat.

Jedním z nejznámějších andragogických modelů je koncept smlouvy se sebou samým. Člověk vytvoří závazný (se svým svědomím) dokument, který má určité náležitosti a podle kterého se bude řídit. Sama tvorba dokumentu je podstatná, neboť jednak integruje vnitřní motivaci (chci se něco naučit a vím proč) s vnější (když už mám smlouvu, tak bych ji měl dodržet), ale současně pomáhá člověku pojmenovat a identifikovat to, o co mu skutečně jde.

…

Toto je pouze náhled elektronické knihy. Zakoupení její plné verze je možné v elektronickém obchodě společnosti eReading .

Závěr

Sebeurčené vzdělávání je něčím, co vychází z hlubokého ideálu humanistického vzdělance, který je v českém prostředí spojován s osobností Jana Amose Komenského. Tedy s člověkem, který svůj život zasvětil vědě, vzdělávání sebe i ostatních, přemýšlení. Je velice zajímavé sledovat, jak si postupně rozšiřoval své kompetenční portfolio podle toho, co zrovna potřeboval nebo co jej bavilo. Nikdy nespoléhal jen na to, co se dozvěděl ve škole – svá univerzitní studia ostatně nedokončil, ale vzdělával se buď prostřednictvím svých lidských i intelektuálních vzorů (tím byl teolog Jan Jindřich Alsted), nebo z knih či z praxe.

Moderní technologie umožňují na tento Komenského projekt sebevzdělávání navázat zcela novým způsobem. Knihy i vědecké články jsou zdarma dostupné na internetu, existují otevřené univerzitní přednášky, které lze navštěvovat zcela výběrově, psaní je ekonomicky dostupná činnost pro každého, kdo má jen trochu zájem. Zatímco v Evropě sedmnáctého století bylo nutné se se zajímavými lidmi a intelektuály setkávat jen osobně a člověk musel být při učení neustále na cestách, současné technologie umožňují do velké míry pro tuto formu interakce využívat sociální sítě nebo třeba webináře.

Právě propojenost a otevřenost jsou jedním z významných pilířů, kterými se liší dnešní učící se společnost od té humanistické. Budeme rádi, pokud vás kniha bude motivovat k tomu, abyste nad rozvojem sebeřízeného a sebeurčeného vzdělávání začali více přemýšlet a případně jej dokázali předávat také druhým.

Kniha se v rámci svého myšlenkového rámce silně opírá o heutagogiku a konektivistický přístup ke vzdělávání. Jakkoli vnímáme, že nejde o jediné cesty, jak se učit, oba přístupy jsou nám sympatické důrazem na člověka jako organizátora, vzdělávání a na technologie, které mu tento program pomáhají uskutečňovat.

Nástroje odkazované v knize

Academia.edu – https://www.academia.edu/

actiTime – https://www.actitime.com/

Adobe Acrobat – https://get.adobe.com/cz/reader/

Adobe Premiere – http://www.adobe.com/cz/products/premiere.html

Arxiv – https://arxiv.org/

Asana – https://asana.com/

authorSTREAM – http://www.authorstream.com/

Avidemux – http://fixounet.free.fr/avidemux/

Basecamp – https://basecamp.com/

Behance – https://www.behance.net/

Bibblio – http://bibblio.org/

Blog – http://blog.cz/

Blogger – https://www.blogger.com/

Carbonmade – https://carbonmade.com/

Citace Pro – https://www.citacepro.com/

Cmap – http://cmap.ihmc.us/

Coach’sEye – https://www.coachseye.com/

CodeAcademy – https://www.codecademy.com/

Coggle – https://coggle.it/

Comics Creator – http://comicscreator.cz/

Coursera.org – https://www.coursera.org/

Cram – http://www.cram.com/

Creately – http://creately.com/

Daytum – http://daytum.com/

Delicious – http://del.icio.us/

DeskTime – https://desktime.com/

Deviantart – http://www.deviantart.com/

Diigo – https://www.diigo.com/

Dipity – http://www.dipity.com/

Draw.io – https://www.draw.io/

DU Videomanager – https://videomanager.du.edu/

easel.ly – http://www.easel.ly/

eDX.org – https://www.edx.org/

Eggtimer – http://e.ggtimer.com/

Evernote – https://evernote.com/

Evernote web clipper – https://evernote.com/webclipper/

Excel – https://products.office.com/cs-cz/excel

Facebook – https://www.facebook.com/

Feedly – https://feedly.com/

Flipboard – https://flipboard.com/

Foogi – https://portal.foogi.me/

FoxitReader – https://www.foxitsoftware.com/products/pdf-reader/

Freemind – http://freemind.sourceforge.net/wiki/index.php/Main_Page

Fruux – https://fruux.com/

Geni – https://www.geni.com/

GitHub – https://github.com/

Gliffy – https://www.gliffy.com/

gnuplot – http://www.gnuplot.info/

Google Books – https://books.google.cz/

Google Calendar – https://www.google.com/calendar

Google Drive – https://drive.google.com/

Google Dokumenty – https://docs.google.com/

Google Keep – http://keep.google.com/

Google Prezentace – https://www.google.com/slides/about/

Google Scholar – https://scholar.google.cz/

Google Sites – https://apps.google.com/intx/en/products/sites/

Google Tabulky – https://www.google.com/intl/cs_cz/sheets/about/

Haikudeck – https://www.haikudeck.com/

Horsesmouth – http://www.horsesmouth.co.uk/

HudlTechnique – http://public.hudl.com/support/hudl-technique/

ChartGo – http://www.chartgo.com/

Charts od Google – https://developers.google.com/chart/

iBook – https://itunes.apple.com/us/app/ibooks/id364709193?mt=8

iCouldbe – https://www.icouldbe.org/

iDnes Blogy – http://blog.idnes.cz/

igHome – http://www.ighome.com/

iMindMap – https://imindmap.com/software/

iMovie – http://www.apple.com/mac/imovie/

Infogr.am – https://infogr.am/

Instapaper – https://www.instapaper.com/

Jolicloud – http://www.jolicloud.com/

Kahoot! – https://kahoot.it/

KhanAcademy – https://cs.khanacademy.org/

KineMaster – http://kinemaster.com/kinemaster/main/en/

LibreOffice – https://www.libreoffice.org/

Lidovky BigBloger – http://bigbloger.lidovky.cz/

LinkedIn – https://www.linkedin.com/

LittleBirdTales – https://www.littlebirdtales.com/

Lucid Chart – https://www.lucidchart.com/

MentorNet – http://mentornet.org/

Metodický portál RVP – http://rvp.cz/

Mono note – https://www.momonote.com/

Moosti – http://www.moosti.com/

Movie Maker – http://windows.microsoft.com/cs-cz/windows/movie-maker

Myheritage – https://www.myheritage.cz/

Netvibes – https://www.netvibes.com/en

OneNote – https://www.onenote.com/

Origin – http://www.originlab.com/

Paper.li – http://paper.li/

Penzu – https://penzu.com/

Piktochart – https://piktochart.com/

Písmák – http://www.pismak.cz/

Pocket – https://getpocket.com/

Popplet – http://popplet.com/

PowerPoint – https://office.live.com/start/PowerPoint.aspx

Prezi – https://prezi.com/

Qiqqa – http://www.qiqqa.com/

QtiPlot – http://www.qtiplot.com/

Quizlet – https://quizlet.com/

R – https://www.r-project.org/

Readable – http://www.allreadable.com/

Redmine – http://www.redmine.org/

RememberTheMilk – https://www.rememberthemilk.com/

Researchgate – https://www.researchgate.net/

Richchartlive – http://www.richchartlive.com/RichChartLive/

ROLE – http://www.role-project.eu/

Root – http://www.root.cz/

Rozečti se – http://www.rozectise.cz/cze/

RunKeeper – https://runkeeper.com/

SciDAVis – http://scidavis.sourceforge.net/

Scoop.it – http://www.scoop.it/

Seduo – https://www.seduo.cz/

Simbad – http://simbad.u-strasbg.fr/simbad/

Sleep as android – https://play.google.com/store/apps/details?id=com.urbandroid.sleep

Slides – https://slides.com/

Slideshare – http://www.slideshare.net/

Startific – http://startific.com/

Stormboard – https://stormboard.com/

Storybird – https://storybird.com/

StudyBlue – https://www.studyblue.com/

Sway – https://sway.com/

Theoldreader – https://theoldreader.com/

TheTweetedTimes – http://tweetedtimes.com/

TiddlyWiki – http://tiddlywiki.com/

Timerime – http://timerime.com/

Todoist – https://todoist.com/

Toggl – https://toggl.com/

Tomatoi – http://tomatoi.st/

TomatoTimer – http://tomato-timer.com/

ToonDoo – http://www.toondoo.com/

Trello – https://trello.com/

Tumblr – https://www.tumblr.com/

Twitter – https://twitter.com/

Visio – https://products.office.com/cs-cz/visio/flowchart-software

Weebly – https://www.weebly.com/

Wikidot – http://www.wikidot.com/

Wix – http://www.wix.com/

Wordpress – https://wordpress.com/

Wrike – https://www.wrike.com/wa/

Xmind – http://www.xmind.net/

YouTube – https://www.youtube.com/

ZIM – http://zim-wiki.org/

ZimmerTwins – http://www.zimmertwins.com/

Zotero – https://www.zotero.org/

O autorovi

Michal Černý

Teoretický fyzik a propagátor vzdělávacích technologií působící v Kabinetu knihovnictví a informačních studií na Filozofické fakultě Masarykovy univerzity. Učí studenty samostatně přemýšlet, integrovat technologie do vzdělávání sebe i druhých a hledat originální řešení. Od roku 2011 je šéfredaktorem serveru Myslenkove-mapy.cz.

Jak učit sám sebe

s myšlenkovými mapami, kreativními technikami a online nástroji

Michal Černý

Obálka: Martin Vlach

Jazyková korektura: Martina Mojzesová

Odpovědná redaktorka: Hana Hozová

E-book konverzi provedlo Grafické a DTP studio Fragment

Objednávky knih:

www.albatrosmedia.cz

eshop@albatrosmedia.cz

bezplatná linka 800 555 513

ISBN tištěné verze 978-80-265-0519-8

ISBN e-knihy 978-80-265-0533-4 (1. zveřejnění, 2016)

E-book konverze © Grafické a DTP studio Fragment, 2016

Informace o knihách z nakladatelství BizBooks:

www.bizbooks.cz

www.facebook.com/NakladatelstviBizBooks

www.twitter.com/BizBooks_knihy

Vydalo nakladatelství BizBooks v Brně roku 2016 ve společnosti Albatros Media a. s. se sídlem Na Pankráci 30, Praha 4. Číslo publikace 24 053.

© Albatros Media a. s., 2016. Všechna práva vyhrazena. Žádná část této publikace nesmí být kopírována a rozmnožována za účelem rozšiřování v jakékoli formě či jakýmkoli způsobem bez písemného souhlasu vydavatele.

1. vydání

Kompletní nabídku titulů naleznete na

www.albatrosmedia.cz