Česká slova

Tato kniha se těší laskavé podpoře ministerstva kultury České republiky.

© Olga Stehlíková, 2014

Photo © Jan Horáček, 2010

© Dauphin, 2014

ISBN 978-80-7272-652-3

ISBN 978-80-7272-653-0

ISBN 978-80-7272-654-7

***

ve všech ohledech mám nějaký úspory

budeme spolu, dokud nezemřeme

naše majetky potom splynou v jeden třípokojový

se šlehačkou, jmenovkou a rachejtličkou

prales

(blues)

uličkou oscilují opičáci

šněrují vlhkou botu noci

ráno ji utáhne v nártu kocoviny

visí jim na zádech, tisknou ji v podpaží, sedí jim za krkem

a loupe banány

jejich mozků po vrstevnici

než je povalí na obrubník

dá jim blahosklonně kousnout

slyšíš hlas radoslava brzobohatého, jak to citlivě recituje

tenká prasklina jeho rtů krájí slova na plátky

studiová obloha v polka dot velké večerní

panák je malá sklínka, jako pro panenky

vystrojíš jim žíznivou tabuli v kartonové krabici hospody

které říkáš ta naše

nohy jim ohneš v plastových kyčlích a posadíš je všechny vedle sebe

i tuhle, soňu z ruska, kterou jsem ostříhala

už jí nenarostly

nalij ještě

soně se rty nalakovanými matčiným plesovým lakem

francouzské značky

byla to báseň

tadam tadam

(detektivka)

jedeš

nevystrkuješ za jízdy hlavu

už šátrá lokomotivou po nejbližším nádraží

osahej si to, jestli ti to ještě drží

přilož hlaveň básně k čelu a vystřel

jelito, kopyto

na mříži cedule: nekrmte mou ženu ničím! vypadá hladově,

ale dávám jí několikrát denně!

do tmy bude hotovo

otřeš si prsty do nohavic

to nevadí, nic se neděje

s tím si nemusíš dělat žádné

radosti

na tácech mezi vagony zjistíš, co pro tebe život znamená

tadle průvodčí má dobrej spodek

přítraťný pes ani nezvedne hlavu

kurvik

(typizovaný IV.)

leoš

uvést ho v život a mít ho na hodinu

k rozhovoru o kůži a povaze

o charakteru naučených heků a chvatů

k předem napařenému výtlaku z pórů vyrudlého pokoje

v němž lotosem a kokosem čpí

antiperspirant-deodorant té předchozí

co platila dole, kreditkou vytaženou opatrně

za růžek gelovým nehtem s třpytkami

té o dvou pubescentních dětech

té se smutnýma očima dštícíma exspirovanou něhu

satelitní zahrady

srkat s ním ezoterický čaj pouštní drak

polpět si na světle svíčky přehozeném přes obličej

že je z třince a chtěl studovat pedagogiku

dvojkombinace, víš, dějepis–občanka

vyslechnout předem vzdanou žádost o piko

přemýšlet nad obsahem toho příručního kufříku

u vodní postele letištního typu

a celou dobu sedět stydkou kostí na leskymu

na umělém břiše chcíplého leoparda

grand

únava vyklenutá nad odpolednem

jak kopulující ženská s hrubě zbroušenou pánví

jako idiopatický epileptik

– ten profesionální trhač vstupenek

definovaný obdélníkem hrudní visačky

škubač, rozervavec, útržkář

výstava art brut

slova hnědá jako znavenost

výstava grand mal

kolo kolo mlýnský bezradného hloučku

hlavy obecně skloněné

ke skočnému divadlu na mramorové dlažbě

řada celých minut zdržení

návštěvní kroužek navlečený na zběsilém prstě

jaroslava brázdila, pracovníka galerie

podložte mu hlavu, šeptáš duchu

jazyk, pozor na ten jazyk

ale neuděláš neřekneš nic – jazyk v paralýze, hlava ve výpadku

konečně sanitka lehátka houkačka vestička

bezvědomí dostane vynadáno:

to už sme tu takle potřetí

mouční moli výčitek se vyrojí okolo uší

a pak už snad hlouček s intaktní vstupenkou konečně přejde

po pylonech jaroslava brázdila k tomu art brut

jaroslava brázdila, který ani při osmém vstupním pohovoru

nepřizná chlapovi za ušlechtilým stolem

že nesmí vidět ratlíka monitoru, jak se klepe, protože to

vyvolává abnormální elektrickou aktivitu v nervových buňkách

jeho mozkových hemisfér

***

(rapový refrén, zlatým prstenem)

prudký ston

židle ton

řeči kách

až jde strach

vyber víc

od jepic

na kolej

hlavu dej

hrdlička cukrú

letí vstříc šutru

ještě motol, ještě krč

(kronika)

nakonec jsi ručičku hodin

očima přeci jen dostrkal až k šesté

ranní strop přátelsky zesinal

narážíš do něj neúnavně mouchami pohledů

kde dnes budeš hledat skulinu

kudy bys protáhl svoje hubené srdce?

zas to pitomé sousloví přilepené k jazyku

fail, epic fail

jako by tvůj život vyplivl překladač

ještě loni do jeskyně

loni jsi slezl ararat

odkud je to několik kroků

k posteli

ještě ty nádechy

důchod – spolužák ze střední

znáte se tak dlouho

ale tobě ještě nebylo dvaatřicet

dnešní sestra s tácem rychlá jako mžik

poznáš ji podle lýtek

jež co chvíli přesvědčivě

vrostou do obdélníku chodby

vyříznutého prázdnými futry proti lůžku

teplými vidlemi v rukavicích

obrací v bok

tohoto těla žok

na pastvině prostěradla tlející

společně tě větráte

ani se nenaděješ a nakyslý teploměr

je pod jinou paží

tys chtěl tisknout novomanželku

ještě pár let

ještě hodně, hodně let

kamarádské zkratky: chemoška, ozařko, jipka, áro

vizita je návštěva

domů, na moravu

ještě máš cíl

k záchodu sám

doma nikdo není

(kriminální etuda)

doma nikdo není

co uděláš?

gauč zkřehl jak prosincová noha

kliky mrtvolně ztuhly

plotny stěn žhnou

všechny úhly kosé

týž pohled jim věnuješ

škrábeš se pod nosem a na břiše

smutné drobky smeteš se stolu

ve společnosti papírků úzkost a chlad z lednice

kytky k tobě vztahují listy

jako by z tebe chtěly vysát vláhu

oči leží ve spíži

se třemi druhy muk

hlasité spláchnutí

ještě lomozíš do ticha šuplaty

nic nehledáš nadarmo

otvíráš okna od zbytků těch, co odešli

doma nikdo není

kočka!

a tak na ni mluvíš

jenže tvůj hlas zní jako dabovaný

doma nikdo není

něco v chvatu polkneš

ještě teplé boty a rychle zamykáš

***

myslela jsem na to

jak jsem si představovala, že cítím

jak mi v břiše roste náš syn

pak jsem usnula – mohlo být k půl páté

STŘEDA

hory ve středu

(skica)

namodralý pohled sněžných kopečků

posetých barevnými fleky lidí

pošli hlavě k upamatování

drobným sněžením mlžnou známku přilep

cibulku vzpomínky vsaď do závitů

a přihrň okolní šedou hmotou

co vzejde, nevíš

sezonní relikvie

– ztracené hůlky, rukavice, sněžné milování –

polkne jícen kopce

zima roku dva tisíce, únor

ještě se chvíli míhat zledovatělým klidem

s větší či menší elegancí

svůj pluh až k vleku dovlečeš

sřetězíš s párečkem zrzavých rastamanů

připoutaných stylem ke snowboardům

unisono poskoky ke dvojkotvě jako za rakví

jedna drží, druhá pouští

hop, a ještě hop

a vyteplené tělo pohltí vzduchoprázdno

nad černou sjezdovkou

vlekař s oharkem úst magickým spínačem matějskou ovládá

u horské dráhy celičký peřím prošitý

cvak vysílačka zachrastí

skútr veze zlomeninu

nahoru, dolů…

neštěstí chodí po horách časně ráno

pokud ho ovšem nesveze otec mužně na skútru

cestou k případu

případy se dějí k osmé jako na zavolanou

to jde dcera horské služby každodenně do školy túrou

rumové večírky s kofolou zhacené

chatami spoutanými svítícím řetězem rozkoše

táhlým vytím nebo medvědími snad stopami na stezce k rodné boudě

rodiče mají půjčovnu

rodiče vlastní bordel

rodičům patří lanovka

táhne vzhůru, je-li dobrá sezona

klášter vrchů střeží cudnost puberty

a doma ve sklepě vedle horalek

ironicky tiché přepravky s vínem Líbal

určeným jen pro hosty

ta bolestná jistota v minulém čase

běh horské boudy na pásech rolby

týden co týden stejné nákupy natřásá

i přívažek něčích saní, batohů, běžek

něčí zimní nostalgie

seznam pro masný krám

seznam pro mlékárnu

seznam pro další desetiletí

týž a stále týž

zajištěný ocelovou závlačkou a zdobený hrubkami

mladý kuchař stejně slzí nad obědovými balíčky

– jen už ne tak mladý

odměna za cibuli

žemlovka za odměnu

třeštící ticho noci přervané prvním ranním psem

a nade vším vine se had pasty dovolenkově mačkaný uprostřed

za svět jinačí, v té chvíli před zrcadlem

zrůžovělých tváří kolotavé chichotání u pinčesu

otlačené kotníky laskané vířivkou

polední klid poklidně odpaří vlhkost z přilb

erotika erární sauny, jejich manželek, hlavně té z dvojky:

rolák nadívaný ňadry

erekce ranního rohlíku s hlenem tekutého medu

večer vášně s ledovou krůpějí na hrotu žaludu

nešvar genitivních metafor žlukle zamoří celou knihu

za sádrokartonem kroceným

říčným pst –

– dítě možná ještě tráví na palandě odpolední pád do závěje

v otcových zkratkách přes les zkráceno

svět nás učí nekakat, jsme-li návštěvou

to se nedělá, ani toto

je to silnější než dělání

jaké i je ve slově vytrvalý, lukášku?

zazní překližka sousední dvanáctky

a k čemu patří toto i? je ještě mé?

experimentuj, nebo eksni!

čokoládové bonbony, kreace ze suchých květů, lahve vodky

pro majitelku výjezdní boudy

já bych chtěla jenom samopal, malej samopálek

marcelka, na jejímž rameni těžce spočívá šednoucí cop

a oni ho stále nenesou, kanclíci s nelítostnou škárou z goretexu a softshellu

uvnitř však s vycpávkou měkkých těl

uvnitř s močovými měchýři plnými řídkého čaje z varnice

jež vyprázdní nejbližší keřík jedovatě žlutým plamínkem

nepromokavě šustí neohrabané blechy solidární fronty

hlasy žen u pomy naléhají periodickým zpomalit

právo matečné, právo ochranné

muž v budce s páčkami má rád bojůvky a je mlčenlivý

ony mají úkol

narvat děcku v kradmé vteřině červený koláč pod zadek

ten už ho vytáhne na slunce

mezi nohama trčí drobné násilí

tam pod sněhem neviditelné pařezy, suchoty a křoviska:

modli se k bohyni alpině, k bohu blizzardovi o spásu

malého salomona s nordicou

obloučky, obloučky! ty tele skopový!

teleskopický hoch se překoná

ještě mnohokrát

ještě rád

život se skládá z obloučků a náležitého krčení v kolenou

musí mít styl

zmrzlé prsty v přezkách po bratrovi

nakonec vždy bolestivě rozhýbe

jeden oheň děcko

zavěšené na tažné tyči jako prasečí půlka

když to cukne, je lyžařík ve funkčním prádle

dospělosti o krok blíž

a velký brambor mrzkého slunce v horské čočkovce plove

než ustrne na lžíci sedla, hřbetu, převisu či hřebene

a rozplyne se v krakonošových ústech

***

tvůj deník jsem si přečetla

bylo to jako dívat se do tlamy

která nedávno žrala syrový

tak solím, pepřím tatarák

ČTVRTEK

***

( kytarová píseň k ohénku)

ještě mě nepouštěj

když trysky letadel cukrujou švestkovej páj

ještě mě drž

než LS kouř uváže další něžnou smyčku

okolo krku

co mi tiskneš palci jak šišku knedlíku

ještě mi to říkej

ačkoli to zní falešně a

přestože se díváš bokem

na to, jak mě hladíš

jak horký hrnek celou dlaní

a ž skřípe š rumpálem čelisti

všecky lži chci slyšet

z přerušovaných polibků čtyř cizích kyčlí

než si za umakartem umyješ ruce růžovým mýdlem

říkej to rychle –

– ve stahovacích podkolenkách

už se šourá ráno – kyprá zdravotnice

co tupě sfoukne svíčky

které se ti sem tam připomenou kolečkem na nábytku

je ž tvá milá na druhý den přikryje nějakou dečkou

…

Toto je pouze náhled elektronické knihy. Zakoupení její plné verze je možné v elektronickém obchodě společnosti eReading .