Venované Niallovi, vládcovi môjho vesmíru

Kapitola 8

Christian si prehrabáva vlasy obidvoma rukami. Teraz chodí po pracovni sem a tam. Dve ruky vo vlasoch – to znamená dvojnásobné rozčúlenie. Jeho obvyklá sebakontrola sa niekam vyparila.

„Ja jednoducho nechápem, prečo si mi to nepovedala,“ zavrčí na mňa.

„Nikdy sme sa k tomu nedostali. Nemám vo zvyku rozprávať ľuďom na počkanie o svojom sexuálnom živote. Chcem povedať... veď o sebe skoro nič nevieme.“ Hľadím dolu na svoje ruky. Prečo sa cítim tak previnilo? A prečo sa on tak rozčuľuje? Opatrne sa naňho pozriem.

„No, tak teraz už toho o mne vieš oveľa viac,“ vyštekne na mňa a zovrie pery späť do prísnej linky. „Vedel som, že si neskúsená. Ale panna?!“ Posledné slovo skoro vypľuje, akoby bolo sprosté. „Doparoma, Ana, práve som ti ukázal...“ zakvíli. „Bože, odpusť mi. Pobozkal ťa vôbec niekto predo mnou?“

„Samozrejme, že áno.“ Usilovne sa snažím pôsobiť dotknuto. No tak dobre... možno dvakrát.

„A to ti nejaký pekný mladý muž neučaroval? Ja to jednoducho nechápem. Máš dvadsaťjeden, skoro dvadsaťdva. Si nádherná.“ Znovu si zaborí prsty do vlasov.

Nádherná. Zachvejem sa blahom. Christian Grey si myslí, že som nádherná. Hypnotizujem vzájomne sa preplietajúce prsty na svojich rukách a snažím sa zakryť prihlúply úsmev. Možno je krátkozraký... Moje podvedomie sa práve prebralo z omráčenia. Kde si bolo, keď som ťa potrebovala?

„A to tu so mnou bez mihnutia oka preberáš, čo by som s tebou chcel robiť? S nulovými skúsenosťami?“ Jeho obočie sa spája do jednej priamky. „Ako sa ti podarilo vyvarovať sa sexu? To mi, prosím, vysvetli.“

Neurčito pokrčím plecami.

„Nikto ma naozaj... však vieš...“ Nezaujal. Iba ty. A z teba sa nakoniec vykľuje také monštrum. „Prečo sa na mňa tak veľmi hneváš?“ zašepkám.

„Ja sa nehnevám na teba, ja som naštvaný na seba. Jednoducho som predpokladal...“ Chvíľu ma skúmavo sleduje a potom potrasie hlavou. „Chceš odísť?“ riekne nakoniec.

„Nie, pokiaľ si to nepraješ ty,“ zamrmlem. Prosím, nie... ja nechcem odísť.

„Samozrejme, že nie. Som rád, že si tu.“ So zadumaným výrazom kontroluje svoje hodinky. „Už je veľa hodín.“ Znovu sa na mňa zahľadí. „Hryzieš si peru,“ poznamenáva zastrene a ďalej ma zamyslene pozoruje.

„Prepáč.“

„V pohode, neospravedlňuj sa. Ja len... tiež by som ju chcel hrýzť. A poriadne.“

Zalapám po dychu... ako mi môže vravieť také veci a pritom očakávať, že zostanem pokojná.

„Poď,“ vyzve ma.

„Kam?“

„Vyriešime tú situáciu. Hneď.“

„Čo tým myslíš? Akú situáciu?“

„Tvoju situáciu. Ana, chystám sa s tebou pomilovať. Teraz hneď.“

„Aha.“ Strácam pôdu pod nohami. Tak ja mám situáciu. Prestávam dýchať.

„Teda, pokiaľ to chceš. Nemienim ťa do ničoho nútiť.“

„Myslela som, že sa nemiluješ. Hovoril si, že iba tvrdo trtkáš.“ Naliehavo prehltnem, v ústach mám odrazu ako na púšti.

Jeho tvár ozdobí hriešny úsmev, jeho účinok mnou prestupuje až úplne... dole.

„Môžem urobiť výnimku, alebo to obidvoje skombinovať. Uvidíme. Ale naozaj sa chcem s tebou pomilovať. Prosím, poď so mnou do postele. Prajem si, aby tá naša dohoda fungovala, ale na to potrebuješ mať aspoň nejakú predstavu, do čoho ideš. Môžeme ťa do toho zasvätiť už dnes v noci – minimálne do základov. To neznamená, že sa zo mňa stal romantik. Je to len prostriedok, ako sa niekam dostať; tam, kam chcem ja a dúfam, že aj ty.“ Jeho pohľad teraz srší s maximálnou intenzitou.

Cítim, ako sa mi rozpaľujú líca. Ach bože... Sny sa azda naozaj plnia.

„Ale ja som ešte neurobila žiadnu z tých vecí, ktoré odo mňa chceš.“ Už teraz som celá zadýchaná a môj hlas znie neisto.

„Zabudni na to. Pre dnešok zabudneme na pravidlá. Ja ťa chcem. Chcel som ťa od chvíle, čo si tak vpadla do mojej kancelárie. A viem, že ty ma chceš tiež. Inak by si tu nesedela a nevyjednávala so mnou o trestoch a hraniciach prípustnosti. Ana, prosím, poď stráviť dnešnú noc so mnou.“ Natiahne ku mne ruky, oči mu horúčkovito vzplanú vzrušením. A ja vkladám svoju ruku do jeho dlane. Trhnutím ma za ňu dvíha a priťahuje k sebe do náručia. Tlačí sa ku mne celou plochou svojho tela. Celá ta blesková akcia ma prekvapuje. Pomaly sa mi vkráda prstami jednej ruky do zátylku, ovíja si môj chvost okolo zápästia a jemne zaň ťahá, takže ma donúti sa naňho pozrieť. Užasnutý na mňa hľadí.

„Ty si ale statočná mladá dáma,“ zašepká. „Hrozne ťa obdivujem.“ Jeho slová pôsobia ako nejaká rozbuška, rozprúdia mi krv v žilách.

Skláňa sa ku mne, aby ma zľahka pobozkal. A potom vsaje moju spodnú peru medzi svoje.

„Po tejto pere túžim,“ zamumle tesne pri mojich ústach a veľmi jemne ju stisne zubami. Neubránim sa zastonaniu a on sa spokojne usmeje.

„Prosím, Ana, dovolíš mi sa s tebou pomilovať?“

„Dovolím,“ vydýchnem. Veď to je dôvod, prečo som tu. Keď ma púšťa a za ruku vedie bytom, v tvári mu žiari víťazoslávny úsmev.

Jeho spálňa je rozľahlá. Okná, ktoré siahajú až po plafón, poskytujú výhľad na osvetlené výškové budovy Seattlu. Steny sú biele, všetko zariadenie bledomodré. Obrovská posteľ je supermoderná, vyrobená z nahrubo opracovaného, akoby náplavového dreva sivej farby. Má štyri stĺpiky, ale žiadne nebesá. Na stene nad posteľou je úchvatný obraz znázorňujúci more.

Trasiem sa ako osika. A je to tu. Konečne, po takom dlhom čase sa to chystám urobiť. A s nikým iným než s Christianom Greyom. Dýcham plytko a nedokážem od neho odtrhnúť oči. Odkladá si hodinky a kladie ich na bielizník ladiaci s posteľou. Vyzlieka si sako a prevesí ho cez operadlo stoličky. Na sebe má bielu bavlnenú košeľu a džínsy. Je taký krásny... a tie trúfalé sivé iskrivé oči. Vyzúva sa z conversiek a v predklone si jednu po druhej dáva dole ponožky. Nohy Christiana Greya... uf... prečo sú len bosé nohy také...? Otáča sa a pokojne sa na mňa zahľadí.

„Predpokladám, že neberieš žiadnu antikoncepciu.“

Čo prosím? Dočerta.

„Myslel som si to.“ Otvára hornú zásuvku bielizníka a vyťahuje z nej balíček kondómov. Uprene sa na mňa zahľadí.

„Tak sa na ňu priprav,“ povie. „Chceš, aby som zatiahol žalúzie?“

„Je mi to jedno,“ dostanem zo seba. „Myslela som, že vo svojej posteli nenecháš nikoho spať.“

„Kto vraví, že budeme spať?“ poznamenáva.

„Ou...“ No zbohom.

Pomaly sa ku mne blíži. Sebaistý, sexi, so žiariacimi očami a moje srdce sa znovu dostáva do vysokých otáčok. V žilách mi divoko pulzuje krv. Túžba, silná a horúca, mi zaplavuje útroby. To už stojí vedľa mňa a prepaľuje ma pohľadom. Je žeravý na zbláznenie.

„Ten kabátik ti vyzlečiem, čo povieš?“ ledabolo prehodí, zoberie ho za klopy a jemne mi ho stiahne z pliec. Odloží ho k svojmu saku na stoličke.

„Máš vôbec predstavu, ako veľmi ťa chcem, Ana Steelová?“ zašepká. Zastavuje sa mi dych. Nedokážem od neho odtrhnúť oči. Natiahne ruku a bruškami prstov obkreslí kontúry môjho líca a sánky.

„A máš vôbec predstavu, čo s tebou budem teraz robiť?“ dodáva mierne, zatiaľ čo v prstoch zľahka drží moju bradu.

Niekde v najhlbších zákutiach svojho vnútra zacítim to najkrajšie zovretie. To zachvenie je také slastné a intenzívne, až ma núti zatvoriť oči, lenže ten jeho horúci pohľad ma dokonale hypnotizuje. Skláňa sa, aby ma pobozkal. Jeho pery sa zľahka, ale tiež žiadostivo a neústupčivo tvarujú podľa mojich. Začína rozopínať moju blúzku a pritom zahŕňa jemnými bozkami moje líca, bradu a kútiky úst. Pomaly mi ju vyzlieka a necháva skĺznuť na podlahu. O krok ustupuje, aby si ma prehliadol. Mám na sebe tú bledomodrú čipkovú, skvele sediacu podprsenku. Vďakabohu.

„Ach, Ana,“ vydýchne. „Máš tu najkrajšiu pleť. Ako z alabastru. Úplne bezchybnú. Chcem bozkávať každý jej kúsok.“

Oblieva ma horúčava. Nechápem... prečo, preboha, tvrdil, že sa nedokáže milovať? Takto urobím všetko, čo si bude priať.

Sťahuje mi gumičku z vlasov a rozpúšťa ich; keď sa mi vzápätí rozvinú po pleciach, skoro mu zaskočí.

„Brunetky sa mi páčia,“ zamrmle. Vzápätí mám vo vlasoch zaborené prsty obidvoch jeho rúk, v dlaniach mi pevne drží tvár. Tentoraz už ma bozkáva naliehavo, svojimi perami kopíruje tie moje a jazykom sa mi vkráda do úst. Zavzdychám a nesmelo mu vychádzam v ústrety. Ovíja okolo mňa paže a vyťahuje ma na špičky, pevne ma k sebe tlačí. Jedna jeho ruka zostáva v mojich vlasoch a druhá zľahka putuje dolu po mojej chrbtici až k drieku a potom ešte nižšie. Na mojom zadku roztiahne prsty a stlačí mi ho v dlani. Tesne ma privinie k svojmu lonu a ja vďaka tomu, ako sa prepne v bokoch, zacítim, že ma naozaj velmi chce...

Zavzdychám mu priamo do úst. Som sotva schopná vstrebať všetky tie divoké pocity, ktoré ma zachvátili – alebo sú to rozbúrené hormóny? Šialene po ňom túžim. Chytám ho nad lakťami a pod svojimi rukami vnímam jeho pevné bicepsy. Je prekvapivo silný... veľmi svalnatý. Nesmelo presúvam ruky k jeho tvári a potom mu zaborím prsty do vlasov. Sú také jemné... nepoddajné. Jemne ho za ne potiahnem a on slastne zabručí. Zľahka ma pred sebou tlačí k posteli, až kým ju nezacítim pod kolenom. Pomyslím si, že ma na ňu asi zvalí, ale on to neurobí. Odrazu ma púšťa a klesá na kolená. Oboma rukami ma drží za boky a jazykom krúži okolo môjho pupka. Potom si drobnými bozkami razí cestu k jednej z mojich panvových kostí a vzápätí putuje späť okolo lemu mojich nohavičiek k druhej.

„Ach,“ vydýchnem.

Vidieť ho, ako predo mnou kľačí, a cítiť na sebe jeho ústa je také nečakané, a také vzrušujúce. Moje ruky zostávajú zaborené v jeho vlasoch, asi ho za ne trochu ťahám, ako sa snažím upokojiť svoj príliš hlasitý dych. Pozrie na mňa cez svoje neskutočne dlhé mihalnice, a jeho sivé oči sú také temné, no napriek tomu spaľujúce. Presúva ruky ku gombíku mojich nohavíc a rozopína ho. Pomaly mi sťahuje zips. Bez toho, aby uhol pohľadom z mojich očí, vkĺzne rukami za pás mojich nohavíc a zasunie ich až na moje boky. Potom ich bez náhlenia necháva klesať dolu cez môj zadok a stehná a berie so sebou aj moje džínsy. Nedokážem od neho odvrátiť zrak. Odrazu sa zarazí, a oblizne si pery s pohľadom stále upretým do mojich očí. Predkláňa sa, až sa jeho nos ocitá v mojom lone. A ja ten dotyk cítim. Dotýka sa ma tam.

„Tak nádherne voniaš,“ zašepká a zatvára oči. V tvári sa mu mihne také uspokojenie, že sa takmer roztrasiem. Naťahuje sa a strháva z postele prikrývku. Zľahka do mňa strká a ja padám na posteľ.

Stále v kľaku ma berie za nohu, rozväzuje mi conversku, vyzúva topánku a vyzlieka ponožku. Nadvihnem sa na lakťoch, aby som videla, čo robí. Som celá zadýchaná... a neskutočne roztúžená. Dvíha moju nohu za pätu a nechtom palca prechádza po hrane môjho priehlavku. Takmer to zabolí, ale potom zacítim ozvenu toho dotyku v slabinách. Lapám po dychu. Bez toho, aby ma prestal fixovať pohľadom, zopakuje to isté jazykom a potom svojimi zubami. Úžasné! Z úst mi uniká ďalšie zastonanie... ako je možné, že to cítim úplne inde? Zastonám a zvalím sa späť na posteľ. K ušiam mi doľahol jeho potlačovaný smiech.

„Ach, Ana, čo všetko by som s tebou mohol robiť,“ zašepká. Vyzúva mi druhú topánku aj ponožku, potom sa postaví a sťahuje mi džínsy. Teraz už ležím na jeho posteli iba v podprsenke a nohavičkách a on sa na mne pasie pohľadom...

„Si veľmi krásna, Anastasia Steelová. A ja sa už nemôžem dočkať, až budem v tebe.“

No teda. To, ako hovorí. Znie to tak horúco. Vyráža mi to dych.

„Ukáž mi, ako sa dotýkaš.“

Čo prosím? Nechápavo sa naňho mračím.

„Tak sa nehanbi, Ana. Ukáž mi to,“ zašepká.

Zavrtím hlavou. „Nechápem, čo odo mňa chceš.“ Môj hlas je nalomený. Ani by som ho nepoznala, ako je poznamenaný túžbou.

„Ako si to robíš? Chcem to vidieť.“

Znovu zavrtím hlavou.

„Nerobím,“ zašeptám hanblivo. Prekvapene zdvihne obočie. Na chvíľu to vyzerá tak, že som ho zaskočila. Oči mu stmavnú, potom neveriacky potrasie hlavou.

„Dobre, tak zistíme, čo sa s tým dá robiť.“ Z jeho zamatového hlasu zaznieva výzva, akási zmyselná výstraha.

Rozopína si gombík na nohaviciach a pomaly si ich vyzlieka, pričom ma ani na chvíľu nespúšťa zo zajatia svojho pohľadu. Nakloní sa nado mňa, chytí ma za obidva členky, trhne mi za ne do strán a vláčnym pohybom šelmy sa vkradne na posteľ medzi moje nohy. Zostáva na kraji na všetkých štyroch. Túžobne sa zavrtím.

„Lež pokojne,“ utrúsi. Skloní sa a pobozká ma na vnútornú stranu stehna. A tak pokračuje hore – až k tenkej látke mojich nohavičiek.

Bože... nedokážem sa nepohnúť. Ako mám asi ležať pokojne? Znovu sa pod ním zakrútim.

„Budeme musieť zapracovať na tom, aby sme ťa udržali v pokoji, bejby.“ Postupuje hore po mojom bruchu, cestou vnára jazyk do jamky môjho pupka. A stúpa ďalej. Môj driek zaplavujú jeho bozky, pod ktorými je moja koža ako v plameňoch. Som vzrušená, oblieva ma horúčava a súčasne sa chvejem zimou. Prsty zarývam do plachty podo mnou. Ľahne si vedľa mňa a prstami prechádza od môjho boku cez driek až k hrudníku. Pozrie na mňa, v tvári má prenikavý výraz, a v dlani jemne poláska môj prsník.

„Mám ťa tak akurát do ruky, Anastasia,“ zabručí spokojne, a ukazovákom vkĺzne do košíčka mojej podprsenky. Stiahne mi ho dolu pod prsník, takže ho tá čipka podoprie. Rovnakým prstom potom putuje aj na druhú stranu, kde urobí to isté. Stačí jeho upretý pohľad a stuhnú mi bradavky. No zbohom! Stáva sa zo mňa zajatec mojej vlastnej podprsenky.

„Veľmi pekné,“ ohodnotí to znalecky, a vrcholky mojich ňadier zareagujú ďalším spevnením. Zľahka na jeden fúkne, zatiaľ čo k druhému natiahne ruku a pomaly ho obkrúži palcom, takže sa ešte viac pretiahne. Zavzdychám a vnímam, ako mnou tá slasť preniká až do najhlbších útrob môjho tela. Cítim, ako vlhnem. Ach, prosím, žobrem v duchu a moje prsty sa zatnú do plachty ešte silnejšie. Keď potom jednu bradavku vezme medzi pery a vtiahne si ju do úst, ocitám sa na pokraji... niečoho...

„Zistíme, či by to šlo takto,“ zašepká, pričom pokračuje vo svojom pomalom, ale veľmi zmyselnom útoku. Moje bradavky čelia invázii jeho zručných prstov a horúcich pier, ktoré dráždia každučké nervové vlákno môjho tela, takže sa postupne celé zvíja v príjemnej agónii. A on nie a nie prestať.

„Ach... prosím,“ zakňučím a zakloním hlavu. To už vzdychám s otvorenými ústami a nohy sa mi samy od seba otvárajú. Čo sa to so mnou, preboha, deje?

„Poddaj sa tomu, bejby,“ vydýchne proti mojej koži a stlačí jednu moju bradavku medzi zuby, zatiaľ čo druhú pevne zovrie medzi palcom a ukazováčikom a zatiahne za ňu. A ja sa mu zvíjam pod rukami, moje telo zachvacujú kŕčovité sťahy a trieštia sa na tisíce kúskov. Christian ma vášnivo bozkáva, preniká jazykom do mojich úst a hltá z nich všetky moje výkriky.

Bože môj. To bolo... neopísateľné. Teraz už viem, prečo je okolo toho toľko rečí. Christian si ma premeriava, na tvári má spokojný úsmev, zatiaľ čo ja sa bezpochyby tvárim užasnuto a vďačne.

„Si veľmi vnímavá,“ prenesie obdivne. „Toto sa budeš musieť naučiť ovládať. Bude to taká zábava, ukázať ti, ako na to.“ Znovu ma bozkáva.

Ešte stále som zadýchaná zo svojho prvého orgazmu a jeho ruka už zase putuje dolu k môjmu drieku, potom na bok a odrazu ho mám v lone... Bože! Prstom odhrnie látku mojich nohavičiek a jemne ním zakrúži – tam. Zatvára oči a viazne mu dych.

„Si tak krásne vlhká. Bože, ako veľmi ťa chcem.“ Tým prstom do mňa nakoniec vnikne. Vykríknem a on to zopakuje. A potom znovu a znovu. Súčasne sa o mňa trie dlaňou, takže do toho stonám. Pohyby jeho ruky sa zintenzívňujú a ja vzdychám do ich rytmu.

Odrazu sa prudko dvíha, jediným pohybom mi strháva nohavičky a hádže ich na podlahu. Sťahuje si boxerky a odhaľuje sa. Natiahne sa na nočný stolík pre malý plastový balíček a znovu sa vsunie medzi moje nohy a rozťahuje ich ešte viac. V kľaku si roluje kondóm na svoju naozaj úctyhodnú dĺžku. No to azda... Je to vôbec možné? Určite sa tam...?

„Neboj sa,“ upokojuje ma a púta pohľadom späť k svojim očiam. „Prispôsobíš sa.“

Položí si ruky vedľa mojej hlavy, takže sa nado mnou týči na všetkých štyroch. S pevne zaťatými zubami mi uprene hľadí do očí tým svojím intenzívnym spaľujúcim pohľadom. A práve v tej chvíli si všimol, že si nevyzliekol košeľu.

„Naozaj to chceš?“ pýta sa mierne.

„Prosím,“ žobrem.

„Tak pokrč kolená,“ vyzve ma vľúdne a ja ho bez váhania poslúchnem.

„A teraz si s vami zatrtkám, slečna Steelová,“ zapradie a súčasne sa proti mne nastaví. „A to tvrdo,“ dodáva zvodne a jedným prudkým pohybom do mňa vnikne.

Vykríknem, keď hlboko vo svojom vnútri pocítim ostrý tlak na mojom práve porušenom panenstve. Christian znehybnie, iba sa na mňa díva a oči mu žiaria v nevídanej extáze.

Trhane oddychuje cez pootvorené ústa a prederie sa mu z nich slastný ston.

„Si veľmi úzka. Si v poriadku?“

Prikývnem s očami doširoka otvorenými a rukami pevne zvierajúcimi jeho predlaktie. Cítim sa taká... plná. Ešte stále sa nehýbe, necháva ma privyknúť tomu nezvyklému, doslova prenikavému pocitu, že je vo mne.

„Teraz sa pohnem, bejby,“ vydýchne po chvíľke.

Tak poď.

Christian učiní jeden dlhý plynulý pohyb späť. Zatvára oči a s ďalším stonom sa do mňa vráti. Ja znovu vykríknem. On znovu strnie.

„Môžeme?“ zašepká chrapľavo.

„Áno,“ vydýchnem. Zopakuje to ešte raz a zase znehybnie.

Zavzdychám, moje telo ho už prijíma... Bože, ako to ja len chcem.

„Ešte?“ prehovorí.

„Áno.“ To už je úpenlivá prosba.

A on to urobí znovu, ale tentoraz sa hýbať neprestáva. Klesá na lakte, dolieha na mňa celou váhou svojho tela a tlačí ma k posteli. Zo začiatku sú jeho pohyby jemné, ohľaduplné. Len čo si na ten zvláštny pocit zvyknem, moje boky sa váhavo zdvihnú jeho smerom. Začína zrýchľovať, a keď zastonám, ešte svoje tempo zvyšuje, až sa nakoniec prepracuje k nemilosrdnému nemennému rytmu. A ja ho v ňom nasledujem, vychádzam mu v ústrety. Zviera moju hlavu v dlaniach a vášnivo ma bozkáva, moja spodná pera sa opäť ocitá medzi jeho zubami. Potom nepatrne zmení polohu a ja zacítim, ako vo mne znovu narastá ten istý pocit ako predtým. Vnímam, ako sa v mojom tele koncentruje napätie, zatiaľ čo Christian nás neúnavne ženie ďalej a ďalej. Začínam sa chvieť, na pokožke mi naskakujú drobučké kvapôčky potu. Ach môj... Netušila som, že to bude také... že to bude taký nádherný pocit. Prestávam byť schopná uvažovať... vnímam len tú rozkoš... len jeho... seba... ach, prosím... napínam sa ako luk.

„Urob sa pre mňa, Ana,“ vyrazí zo seba zadýchane. Sú to jeho slová, ktoré vo mne odpália tú explóziu a ja sa rútim zo svojho vrcholu, pričom sa pod ním rozbíjam na milión kúskov. A potom je to on, kto s posledným divokým výpadom zvolá moje meno a znehybnie, keď hlboko v mojom vnútri vrcholí.

Ešte stále nemôžem chytiť dych, tobôž sa upokojiť. Srdce mi divoko búcha a myšlienky... tie sa niekam rozutekali. Panebože... to bolo ohromujúce. Otváram oči. Christian sa čelom opiera o moje; oči má zatvorené, dych zhrubnutý. Jeho viečka sa chvejúc otvárajú a naše pohľady sa stretnú – ten jeho je síce zastrený, ale láskavý. Ešte stále ho cítim vo svojom vnútri. Zdvihne hlavu, zľahka pritlačí pery na moje čelo a pomaly zo mňa vystúpi.

„Ou...“ V grimase stiahnem tvár, ako ma ten neznámy pocit prekvapí.

„Ublížil som ti?“ pýta sa ticho, keď sa presúva vedľa mňa a opiera sa o lakeť. Strká mi neposlušný prameň vlasov za ucho.

Tak tomu sa musím zasmiať. „Ty sa ma pýtaš... či si mi ublížil?“

„Snažíš sa byť vtipná, chápem,“ zaškľabí sa cynicky. „Myslím to vážne. Si v poriadku?“ Pozorne ma sleduje – pátravo a azda i dychtivo.

Demonštratívne sa vedľa neho preťahujem. Cítim sa tak voľajako vláčne, akoby som namiesto kostí mala želé, ale tiež uvoľnene... veľmi uvoľnene. Usmejem sa naňho a potom sa mi už nedarí dať kútiky úst k sebe. Teraz už chápem všetky tie reči okolo sexu. Dva orgazmy... tak rýchlo za sebou, akoby sa to dalo jednoducho naprogramovať, to je teda niečo. Nemala som ani potuchy, čoho všetkého je moje telo schopné, že v sebe dokáže nahromadiť takú energiu, a vzápätí ju tak búrlivo a neviazane uvoľniť. Ten zážitok bol neopísateľný.

„Ešte si mi neodpovedala a už si hryzieš peru,“ mračí sa na mňa. Rozpustilo sa naňho zazubím. Vyzerá skvelo, s tými rozstrapatenými vlasmi, uhrančivým sivým pohľadom a vážnym varovným výrazom.

„Chcela by som to urobiť znovu,“ zašepkám. Mám dojem, že sa mu v tvári mihla úľava, ale potom sa opona zatiahne a on si ma s prižmúrenými očami lačno premeriava.

„To by ste naozaj chceli, slečna Steelová?“ spýta sa vecne. Nakloní sa a jemne ma pobozká na kútik úst. „Trochu náročná, nie? Otoč sa na brucho.“

Prekvapene zažmurkám, ale urobím, čo mi povedal. Rozopína mi podprsenku a dlaňou mi schádza dolu po chrbtici až na zadok.

„Máš naozaj tú najjemnejšiu kožu,“ zašepká. Zvoľna sa premiestňuje, jednu svoju nohu zasúva medzi moje a polovičkou tela si ľahne ma môj chrbát. Keď mi odhrnie vlasy z tváre, aby mohol pritisnúť pery k môjmu holému ramenu, zatlačí ma do chrbta gombíčkami svojej košele.

„Prečo máš na sebe tú košeľu?“ posťažujem sa. Na chvíľu sa zarazí. Nakoniec si ju vyzlieka, znovu sa ku mne pritisne a ja pocítim jeho teplú kožu na svojej. Hm... nádherný pocit. Na prsiach musí mať jemné chľpky, vnímam, ako ma vzadu šteklia.

„Takže by si si chcela zatrtkať ešte raz?“ zašepká mi do ucha a schádza odtiaľ dolu po mojom krku, pričom ho pokrýva jemnými bozkami.

Dlaňou medzitým opisuje líniu môjho drieku, potom postupuje nižšie, cez bok a stehno až ku kolenu. Uchopí ma pod ním a pokrčí mi nohu. V hrdle mi zakolísal dych... Čo to asi robí? Presúva sa pritlačený k môjmu chrbtu a tlačí sa mi medzi stehná. Jeho ruka stúpa späť k môjmu zadku. Pomaly ho premiesi a potom sa vkráda medzi moje nohy.

„Tentoraz si ťa vezmem zozadu, Anastasia,“ zastoná. Druhou rukou mi chytí vlasy na šiji, pevne ich zovrie v dlani a jemne zatiahne. Zafixuje si ma za ne tak, že nemôžem pohnúť hlavou. Som uväznená pod jeho telom, úplne bezmocná.

„Si moja...“ zapradie. „Iba moja. To si pamätaj.“ Jeho hlas mi preniká do žíl ako jed, jeho slová sú opojné, zvodné. Podľa tlaku na stehná odhadujem, že ich čoskoro podporí činmi.

Začína ma tými dlhými prstami jemne láskať, pozvoľna nimi krúži. Perami ľahučko hryzie moju sánku a ja na líci cítim jeho mäkký dych.

„Voniaš priam božsky,“ nadychuje sa za mojím uchom. A jeho prsty ma stále dráždia, dokola, stále dokola. Reflexívne rozhýbem boky v snahe jeho pohyby napodobniť a môj krvný obeh zaplavuje trýznivá rozkoš podobne ako adrenalín.

„Nehýb sa!“ nariaďuje mi síce mierne, ale súčasne dôrazne. Veľmi pomaly do mňa prenikne palcom, zakrúži ním raz, druhý raz... Účinok toho pohybu je devastujúci – všetka moja energia sa koncentruje do jediného malého miestočka vnútri môjho tela. Ticho zakňučím.

„Páči sa ti to?“ zašepká a zľahka ma škriabe zubami na uchu. A potom začne tým palcom pohybovať inak... dovnútra, von, dovnútra, von... zatiaľ čo ostatné jeho prsty stále krúžia.

Pevne zatváram oči, snažím sa získať kontrolu nad svojím dychom a pokúšam sa voľajako vyrovnať s tou búrkou pocitov, ktorú vo mne rozpútal. Prevaľuje sa cezo mňa jedna žeravá vlna za druhou. Ticho zastonám.

„Ty si taká citlivá... Ach, Anastasia, to sa mi páči. Veľmi sa mi to páči,“ šepká prerývane.

Chcela by som napnúť nohy, ale nedokážem sa pohnúť. Tlačí ma pod sebou, udržuje nemenné, mučivo pomalé tempo. Je to skvelé. Znovu zavzdychám a on sa znenazdania pohne.

„Otvor ústa,“ prikáže a vzápätí mi tam vsúva palec. Prudko otváram oči a prekvapene zažmurkám.

„Chcem, aby si vedela, ako chutíš,“ zašeptá mi do ucha. „Prisaj sa, bejby.“ Zatlačí mi palec na jazyk a ja ho inštinktívne objímem perami a pevne ho vtiahnem dovnútra. Zacítim svoju vlastnú slanú chuť a tiež nádych kovovej príchute krvi. To hádam nie. Toto je zvrátené... ale dočerta s tým, pretože je to také zmyselné.

„Chcem si zatrtkať do tvojich úst, Anastasia, a onedlho to urobím.“ Jeho hlas je teraz zhrubnutý, dych má ťažký a trhaný.

Do mojich úst?! Zastonám, pričom ho nechtiac pohryziem. Vykríkne a inštinktívne ma trhne za vlasy – až to zabolí a ja svoje zovretie povolím.

„Neposlušné dievčatko,“ precedí medzi zubami a natiahne sa k nočnému stolíku pre balíček s kondómom. „Zostaň, ako si, ani sa nepohni,“ prikáže mi a púšťa ma.

Zatiaľ čo trhá fóliu, ja namáhavo oddychujem, v ušiach mi spieva moja vlastná krv. To očakávanie je také vzrušujúce. Ľahne si späť a zaujíma rovnakú pozíciu. Nemôžem sa ani pohnúť. Som uväznená v jeho zmyselnom objatí a on je pripravený si ma ešte raz vziať.

„Tentoraz to vezmeme pekne zvoľna, Anastasia,“ vydýchne.

A skutočne, pomaly, tak pomaličky do mňa preniká, úplne celý. Neúprosne. Hlasito zavzdychám. Tentoraz je to intenzívnejšie, extrémne zmyselné. Znovu zavzdychám, on úmyselne zakrúži bokmi, potom sa stiahne späť a okamih počká, než sa zase vráti. Celý ten postup opakuje zas a zas. Začínam z toho šalieť – tie jeho provokatívne, úmyselne pomalé pohyby a opakované pocity plnosti sú zdrvujúce.

„Je mi v tebe tak dobre,“ zapradie slastne a ja cítim, ako vo mne narastá to povedomé chvenie. A on sa prestáva hýbať. „Ale nie, bejby, ešte nie,“ krotí ma. Až keď moja narastajúca slasť odznie, začína s celým tým pomalým procesom od začiatku.

„Ach, prosím,“ žobroním. Myslím, že viac už neznesiem – celé moje telo je neuveriteľne napäté, dychtí po uvoľnení.

„Chcem, aby si to všetko cítila, bejby,“ zahundre a pokračuje vo svojom mučivo lenivom tempe... tam... späť... „Aby si si zajtra pri každom pohybe spomenula, kde som bol. Iba ja. Pretože si moja.“

Vydávam zo seba akýsi neartikulovaný zvuk.

„Christian, prosím,“ vydýchnem.

„Čo by si rada, Anastasia? Zdôver sa mi.“

Z hrdla sa mi derie ďalší ston. Vykĺzne zo mňa, potom sa pomaly vracia a znovu zakrúži panvou.

„No tak,“ dožaduje sa.

„Teba, prosím!“

Konečne nenáhlivo zvyšuje tempo, jeho dych sa pozvoľna úži. Len čo chytí rytmus, cítim, že sa v mojom vnútri začína schyľovať k búrke.

„Ty. Si. Taká. Sladká.“ Vydychuje do rytmu svojich pohybov. „Tak. Strašne. Ťa. Chcem.“

Zavzdychám.

„Si. Iba. Moja. Urob sa. Miláčik.“ Precedí.

A zasa sú to jeho slová, čo ma postrčia cez okraj tej priepasti. Moje telo ho pohlcuje v divokých pulzujúcich sťahoch, až do podušky kričím skomolenú verziu jeho mena. O dva drvivé pohyby neskôr ma Christian nasleduje. Keď do mňa vyvrcholí, úplne znehybnie, potom sa na mňa bezvládne zrúti s tvárou zaborenou do mojich vlasov.

„Kristepane, Ana,“ vydýchne namáhavo.

Vzápätí ma púšťa a pretáča sa na svoju stranu postele. Priťahujem si kolená k hrudi a úplne vyčerpaná okamžite upadám do ťažkého spánku. Alebo možno omdlievam.

Keď sa prebudím, je ešte tma. Vôbec netuším, ako dlho som spala. Preťahujem sa pod dekou a cítim, ako ma všetko bolí. Príjemne bolí. Christian tu nie je. Sadnem si a zahľadím sa na panorámu mesta predo mnou. V niektorých oknách okolitých mrakodrapov sa svieti a na východe už začína svitať. Zaznamenávam nejakú hudbu. Jemné tóny klavíra – smutné a clivé. Najskôr Bach, ale nie som si istá.

Omotávam si prikrývku okolo tela a ticho kráčam chodbou smerom k veľkej izbe. Christian sedí za klavírom, celkom ponorený do hudby. Jeho výraz je prázdny a smutný, celkom tak ako tá hudba. Hrá fantasticky. Opieram sa o stenu pri vchode a uchvátene počúvam. Je naozaj vynikajúci muzikant. Sedí tam nahý a jeho telo sa kúpe v tlmenom kuželi svetla, ktorý naňho vrhá lampa stojaca vedľa klavíra. V tej obrovskej miestnosti ponorenej do tmy to pôsobí, ako keby bol v nejakej pomyselnej bubline, ktorá vytvára jeho vlastný, nedotknuteľný svet.

Potichu sa k nemu priblížim, vábená tou nádhernou melancholickou hudbou. Som ako očarovaná. Pozorujem jeho dlhé prsty, ako bezchybne nachádzajú a zľahka stláčajú jednotlivé klávesy, a premýšľam o tom, že tie isté prsty sa s rovnakou zručnosťou dotýkali a maznali s mojím telom. Pri tejto spomienke inštinktívne stlačím kolená k sebe a zalapám po dychu. Pozrie sa na mňa jasným, nepreniknuteľným pohľadom s nečitateľným výrazom.

„Prepáč,“ ospravedlňujem sa potichu. „Nechcela som ťa rušiť.“

Cez tvár mu preletí tmavý tieň.

„To by som mal povedať skôr ja,“ poznamenáva. Prestáva hrať a položí si ruky na stehná.

Až teraz si všímam, že má na sebe pyžamové nohavice. Rukou si prehrabne vlasy a vstane. A tie nohavice mu držia na bokoch tým spôsobom... Panebože. Vysychá mi v ústach, keď nenútene prechádza od klavíra smerom ku mne. Má široké ramená a úzke boky. A zatiaľ, čo sa ku mne blíži, vidím, ako sa mu rysujú brušné svaly. Je skrátka neskutočný.

„Mala by si byť v posteli,“ hreší ma.

„To bola nádherná skladba. Bach?“

„Bachov aranžmán, ale pôvodne to bola skladba pre hoboj od Alessandra Marcella.“

„Bola nádherná, ale veľmi smutná. Až príliš skľučujúca.“

Trochu sa pousmeje.

„Posteľ!“ zavelí. „Inak budeš ráno unavená.“

„Zobudila som sa a ty si tam nebol.“

„Zle spím. A nie som zvyknutý spať vedľa niekoho,“ zašomre vyhýbavo. Nedokážem odhadnúť, na čo myslí. Vyzerá nejako skleslo, ale v tej tme to môžem iba ťažko posúdiť. Možno je to pre tú smutnú hudbu. Vezme ma okolo ramien a vedie späť do spálne.

„Ako dlho už hráš? Si veľmi dobrý.“

„Od šiestich rokov.“

„Aha.“

Christian ako šesťročný chlapec. Vidím pred sebou ten obrázok krásneho malého chlapca s bronzovými vláskami a so sivými očami a zovrie mi srdce – šesťročné dieťa, ktoré miluje neskutočne smutnú hudbu.

„Ako sa cítiš?“ pýta sa nežne, keď ideme naspäť do spálne.

Rozsvecuje nočnú lampičku.

„Som v pohode.“

Obaja sa v rovnakej chvíli pozrieme na posteľ. Na plachte je krv – pripomienka môjho strateného panenstva. Od hanby sa začnem červenať a pritiahnem si deku tesne k telu.

„No, zdá sa, že pani Jonesová bude mať o čom rozmýšľať,“ podotkne Christian, keď sa postaví predo mňa. Rukou mi podoprie bradu, zdvihne hlavu a uprene sa na mňa zahľadí. Prenikavým pohľadom pozorne skúma moju tvár. Hlavou mi prebehne, že som ešte nevidela jeho nahý hrudník. Inštinktívne natiahnem ruku, aby som končekmi prstov mohla siahnuť na tie jeho tmavé chĺpky, čo sa mu tam lesknú. Chcem zistiť, aké sú na dotyk. Okamžite ustupuje z môjho dosahu.

„Švihaj do postele,“ osopí sa na mňa. Potom sa však trochu mierni: „Ľahnem si k tebe.“ Spúšťam ruku a mračím sa. Nespomínam si, že by som sa ho tam niekedy predtým dotkla. Otvára bielizník, vyťahuje z neho tričko a rýchlo si ho pretiahne cez hlavu.

„Posteľ,“ prikáže mi znovu. Leziem do nej a snažím sa ignorovať tú krv. Ľahne si vedľa mňa, vezme ma do náručia a pritlačí si ma k sebe chrbtom. Zľahka ma pobozká do vlasov a zhlboka vdychuje ich vôňu.

„Spi, sladká Anastasia,“ zašepká a ja zatváram oči. Ale nemôžem si pomôcť – stále ešte cítim doznievajúci smútok. Či už z tej hudby, alebo z jeho rezervovaného správania. Christian Grey má svoju temnú stránku.

Kapitola 9

Izbou sa rozlieva svetlo, ktoré ma preberá z hlbokého spánku do úplnej bdelosti. Preťahujem sa a otváram oči. Je krásne májové ráno a celý Seattle mi leží pri nohách. Neskutočné, to je pohľad pre bohov. Vedľa mňa oddychuje Christian Grey. Nádhera. A to je opäť božský pohľad. Prekvapuje ma, že ešte spí. Leží čelom ku mne, takže mám neopakovateľnú príležitosť nerušene si ho poobzerať. Jeho krásna tvár pôsobí v spánku mladším a uvoľnenejším dojmom. Tie krásne tvarované a večne našpúlené pery má trochu pootvorené a zdravé lesklé vlasy chaoticky postrapatené. Je vôbec legálne, aby niekto vyzeral takto dobre? Vybavujem si tú izbu o poschodie vyššie... najskôr to naozaj nebude normálne. Zatrasiem hlavou – je toho toľko, o čom musím rozmýšľať. Zvádza ma to, aby som natiahla ruku a dotkla sa ho, lenže je naňho taký pekný pohľad, keď spí – ako na malé dieťa. A tiež si nemusím robiť ťažkú hlavu z toho, čo hovorím, čo hovorí on a aké má plány... hlavne so mnou.

Mohla by som ho pozorovať celý deň, ale mám svoje potreby – prirodzené potreby. Vykĺznem z postele, na podlahe nachádzam jeho košeľu a hodím ju na seba. Prechádzam dverami, o ktorých si myslím, že by mohli viesť do kúpeľne. Miesto toho sa však ocitám v obrovskej šatni, ktorá je veľká ako moja vlastná izba. Je prepchaná drahými oblekmi, košeľami, topánkami a kravatami. Na čo môže niekto potrebovať toľko oblečenia? Nesúhlasne zamľaskám. Vlastne, Katin šatník by tomu mohol konkurovať. Preboha, Kate! To nie. Za celý večer som si na ňu nespomenula. Mala som jej poslať správu. Do hája. Mám riadny problém. Chvíľu premýšľam o tom, ako na tom asi teraz bude s Elliotom.

Vraciam sa späť do spálne, kde Christian stále spí. Skúšam ďalšie dvere. Je to kúpeľňa, ktorá je rozhodne väčšia ako moja izba. Na čo potrebuje jeden chlap toľko priestoru? A navyše dve umývadlá, aká irónia. Ak je pravda, že tu s nikým nespí, jedno z nich zostáva nevyužité.

Pozerám na svoj obraz v gigantickom zrkadle nad umývadlami. Vyzerám inak? Ak nie, tak sa tak určite cítim. A som trochu ubolená, aby som pravdu povedala, a moje svaly – škoda reči, ako keby som nikdy v živote necvičila. Ale ty si predsa nikdy v živote necvičila. Moje podvedomie sa práve zobudilo. Pozerá na mňa s prísne stiahnutými perami a podupáva k tomu nôžkou. Takže si sa s ním vyspala, predhodila mu svoje panenstvo; chlapovi, ktorý ťa nemiluje. A iba tak mimochodom – má o tebe dosť divné predstavy. Chystá sa z teba urobiť nejakú zvrhlú sexuálnu otrokyňu.

ZBLÁZNILA SI SA?! zakričí na mňa.

Zaškerím sa na svoj odraz v zrkadle. O tomto budem musieť ešte popremýšľať. Úprimne, zamilovať sa do muža, ktorý je viac než krásny, bohatší než Onassis a má pre mňa pripravenú Červenú mučiareň... Prebehne mi mráz po chrbte. Áno, o tej poslednej veci mám určité pochybnosti. Vlasy si ako obyčajne robia, čo chcú. Účes Noc plná vášne mi nepristane. Prstami sa pokúšam do toho chaosu vniesť nejaký poriadok, ale fatálne zlyhávam a vzdávam to – hádam nájdem v kabelke nejakú gumičku.

Umieram od hladu. Idem späť do spálne, kde spiaci princ stále sníva. Nechávam ho tam a odchádzam do kuchyne.

Ach nie... tá Kate. Kabelku som včera nechala v Christianovej pracovni. Ponáhľam sa po ňu a hneď lovím mobil. Tri esemesky.

„Si okej, Ana?“

„Kde si, Ana?“

„Doparoma, Ana!“

Volám Kate. Keď mi to neberie, píšem jej skormútené ospravedlnenie, že žijem a že som sa nestala obeťou masového vraha. Teda, aspoň nie v tom zmysle, v akom by si mala o mňa robiť starosti – ale možno stala. Uf! Mám v tom taký zmätok. Chcem skúsiť voľajako zanalyzovať, čo vlastne ku Christianovi Greyovi cítim. Nie, to je nesplniteľná úloha. Porazená zatočím hlavou. Na to potrebujem odstup a premýšľať o tom niekde inde než tu.

V kabelke nájdem hneď dve gumičky do vlasov, a tak si rýchlo splietam vlasy do dvoch vrkôčikov. To je ono. Možno ma ten dievčenský výzor ochráni pred masovým vrahom. Vytiahnem aj svoj iPod a nasadím si slúchadlá. Nie je nad dobrú hudbu pri varení. Strčím si ho do náprsného vrecka Christianovej košele, riadne zosilním zvuk a začínam tancovať.

Panebože, ja som taká hladná.

Jeho kuchyňa ma skoro desí. Je taká nablýskaná a moderná... a žiadna skrinka nemá úchytky. Chvíľu mi trvá, pokiaľ prídem na to, že je nutné do dvierok zatlačiť. Možno by som mala Christianovi urobiť raňajky. Nedávno si predsa dával omeletu... hm, veď to bolo vlastne včera v Heathmane. To je neskutočné, koľko sa toho medzitým stalo. Pozriem do chladničky, kde je kopa vajec, a rozhodnem sa, že si dám lievance a slaninu. Za stáleho vlnenia do rytmu pripravujem cesto.

Je fajn mať čo robiť. Človeku to dovoľuje premýšľať, ale nie príliš. Hudba, čo sa mi rinie do uší, takému vážnemu rozjímaniu nepristane. Prišla som sem s úmyslom stráviť noc v posteli Christiana Greya, a to sa mi podarilo aj navzdory faktu, že on nikoho do svojej postele nepúšťa. Usmejem sa sama pre seba – misia je splnená. Moja chvíľa slávy. Dlhá, predlhá chvíľa slávy. Už iba spomienka naňho, na jeho slová, na jeho telo, jeho milovanie, ma vyvádza z miery... Zatváram oči – stačí, keď si na to spomeniem, a celá sa rozochvejem. V podbrušku sa mi túžobne zavlní každučké svalové vlákno a moje podvedomie sa zamračí. Obyčajné trtkanie – žiadne milovanie, zavrieska hystericky. Nevšímam si ho, ale niekde v kútiku duše viem, že má pravdu. Zatrasiem hlavou, aby som si ju prečistila a mohla som sa sústrediť na to, čo robím.

Je tu supermoderný sporák. Myslím, že už viem, čo s ním. Teraz ešte nájsť nejaké miesto, kde zostanú lievance teplé, a začnem opekať slaninu. Do slúchadiel mi spieva Amy Studt o dievčati, ktoré nikam nezapadá. Táto pieseň kedysi pre mňa veľa znamenala; akoby bola o mne. Nikdy som nikam nezapadla. A teraz... teraz, som dostala neslušný návrh od pána Divného. Ale prečo je taký? Má to vrodené alebo získané? Je to tak neskutočne vzdialené všetkému, s čím som sa doteraz stretla.

Dávam plátky slaniny na gril, a zatiaľ čo sa opekajú, šľahám vajíčka. Otáčam sa a... na jednej zo stoličiek pri raňajkovom bare sedí Christian a hlavu si podopiera zopnutými rukami. Stále má na sebe tričko, v ktorom spal. Vlasy má ako po noci plnej vášne – a jemu to fakt pristane, rovnako ako to strnisko. Sleduje ma trochu prekvapene a súčasne trochu pobavene. Zostanem stáť ako soľný stĺp, začervenám sa a potom sa zmôžem iba na to, aby som si vytiahla slúchadlá z uší. Už len pri pohľade naňho mám miesto kolien želé.

„Dobré ráno, slečna Steelová. Vidím, že dnes ráno prekypujete energiou,“ prednesie sucho.

„D-dobre som spala,“ vykoktám na vysvetlenie. Snažím sa to zamaskovať, ale šklbne mi kútikmi úst.

„To by ma zaujímalo prečo.“ Potom sa však zarazí, a zadumá. „Ja vlastne tiež, keď som sa s tebou vrátil do postele.“

„Si hladný?“

„Vlastne áno,“ vraví s takým intenzívnym pohľadom, až si nie som istá, či hovorí o jedle.

„Lievance, šunka, vajíčka?“

„To znie skvelo.“

„Ja akurát netuším, kde máš prestieranie,“ pokrčím plecami a zúfalo sa snažím nevyzerať nervózne.

„To zariadim ja. Ty var. Chcela by si, aby som pustil nejakú hudbu, aby si mohla ďalej... ehm... tancovať?“

Skláňam hlavu a sústredene pozorujem svoje ruky. Je mi jasné, že som červená až za ušami. „Prosím, nenechaj sa rušiť mojou prítomnosťou. Bolo to veľmi zábavné,“ uisťuje ma sarkasticky.

Našpúlim naňho pery. Tak zábavné, hej? Moje podvedomie umiera od smiechu. Radšej sa otočím a šľahám vajíčka, pravdepodobne s trochu väčším úsilím, než je potrebné. V sekunde stojí vedľa mňa a ťahá ma za jeden vrkôčik.

„Tie sa mi páčia,“ zašepká. „Ale neochránia ťa.“ Hm, fajn. Tak že masový vrah...

„Vajíčka máš rád ako?“ pýtam sa provokatívne. Zasmeje sa.

„Poriadne našľahané a rozmiešané,“ inštruuje ma s grimasou.

Znovu sa vraciam k práci a snažím sa zakryť svoj pobavený úsmev. Je také ťažké sa naňho hnevať. Hlavne, keď je tak nezvyklo hravý. Otvára príborník, vyberá z neho bridlicovočierne prestieranie a položí ho na bar. Ja nalejem rozmiešané vajíčka na panvicu a otáčam slaninu na grile.

Keď sa znova obzriem, na stole už stojí pomarančový džús a Christian pripravuje kávu.

„Dáš si čaj?“

„Áno, rada. Pokiaľ nejaký máš...“

Nájdem dva taniere a dám ich nahriať do rúry. Christian sa naťahuje, aby z kuchynskej linky vybral čaj – English Breakfast od Twinings.

Našpúlim pery. „Tak trochu si so mnou počítal, čo?“

„Myslíš? Ešte si nie som tak celkom istý, či s vami môžem počítať, slečna Steelová,“ utrúsi.

Čo tým myslí? Našu dohodu? Náš, hm... vzťah... alebo čo to vlastne je? Stále je taký tajomný. Nakladám raňajky na nahriate taniere a položím ich na prestieranie. Prehľadám chladničku a vezmem si javorový sirup.

Keď sa otočím, zisťujem, že Christian čaká, než sa posadím.

„Slečna Steelová,“ ukáže na jednu z barových stoličiek.

„Pán Grey,“ prikývnem zdvorilo. Vyliezam hore a pri dosadnutí sa nepatrne šklbnem.

„Ako veľmi ťa to bolí?“ pýta sa, keď si tiež sadne. Do líc sa mi hrnie krv. Ako mi môže dávať také osobné otázky?

„No, aby som pravdu povedala, nemám to s čím porovnať,“ uzemním ho. „Chcel by si ma azda poľutovať?“ pýtam sa presladene. Mám dojem, že sa snaží skryť úsmev, ale istá si nie som.

„Nie. Chcel som iba zistiť, či budeme schopní pokračovať v tvojom základnom výcviku.“

„Aha.“ Užasnutá naňho pozerám a so zadržaným dychom cítim, ako sa všetko vo mne zviera. Ach... tak krásne. Potlačím tichý vzdych.

„Jedz, Anastasia.“

Nie som si istá, či mám vôbec chuť na jedlo. Teraz, keď... Viac?... Viac sexu?... Áno, prosím.

„Mimochodom, je to skvelé,“ uškrnie sa na mňa.

Strčím si do úst plnú vidličku, ale len ťažko rozoznávam, čo na nej bolo. Základný výcvik. Chcem si zatrtkať do tvojich úst. Je toto súčasť základného výcviku?

„Prestaň si hrýzť do tej pery. Veľmi ma to rozptyľuje. A pretože náhodou viem, že pod tou košeľou nič nemáš, rozptyľuje ma to ešte viac.“

Ponorím čajové vrecúško do malej kanvičky, ktorú mi Christian pripravil. V hlave mi hučí ako vo včeľom úli.

„Aký základný výcvik máš konkrétne na mysli?“ pýtam sa, a príliš vysoký hlas ma zrádza od priania, aby znel tak normálne, nezúčastnene a pokojne, ako je to len možné s hormonálnou búrkou zúriacou vnútri môjho tela.

„No, vzhľadom na to, že si rozboľavená, myslel som, že by sme sa mohli zamerať na orálne zručnosti.“

Zabehne mi a s ústami dokorán naňho vyvalím oči. Zľahka ma pobúcha po chrbte a podá mi trochu džúsu na zapitie. Vôbec nedokážem odhadnúť, čo sa mu teraz preháňa v hlave.

„Teda v prípade, že tu chceš zostať...“ dodáva. Znovu sa naňho pozriem a snažím sa trochu spamätať. Už zase má ten svoj nečitateľný výraz a mňa to tak strašne rozčuľuje.

„Dnes by som tu rada zostala, pokiaľ to nevadí. Zajtra musím do práce.“

„O ktorej tam máš byť?“

„O deviatej.“

„Zajtra ťa tam na deviatu doveziem.“

Pokrčím čelo. On chce, aby som tu zostala ďalšiu noc?

„Musím ísť domov už večer – potrebujem čisté oblečenie.“

„Môžeme ti predsa niečo kúpiť tu.“

Nemám dosť peňazí na to, aby som ich míňala na nové oblečenie. Natiahne ruku, pevne mi chytí bradu a mierne na ňu zatlačí tak, že mi uvoľní spodnú peru zovretú medzi zubami. Ani som si neuvedomila, že si ju zase hryziem.

„Čo sa deje?“ udrie na mňa.

„Potrebujem byť doma už večer.“

Stiahne pery do tvrdej línie.

„Dohodnuté, dnes večer,“ súhlasí. „A teraz už zjedz tie raňajky.“

V hlave mám zmätok a žalúdok akoby na vode. Chuť na jedlo sa nenávratne stratila. Pozerám na rozjedené raňajky a jednoducho už nie som hladná.

„Jedz, Anastasia. Včera si nevečerala.“

„Naozaj už nemám chuť,“ poviem.

Zúži na mňa oči. „Naozaj by som ocenil, keby si dojedla svoje raňajky.“

„Čo to máš stále s tým jedlom?“ oborím sa naňho. Zamračí sa.

„Už som ti vravel, že neznášam, keď sa jedlom plytvá. Jedz,“ štekne na mňa. Jeho pohľad je temný, akoby bolestivý.

Do hája. Čo sa to tu deje? Beriem svoju vidličku, znovu sa púšťam do jedla a usilovne ho žujem. Musím si dávať pozor, aby som si toľko nenaberala, ak bude pre každý hlt takto šalieť. Ako postupne bojuje so svojimi raňajkami, jeho výraz sa uvoľňuje. Všímam si, že upratuje svoj tanier. Čaká, než dojem, a upratuje aj ten môj.

„Ty si uvarila, ja upratujem.“

„To je naozaj spravodlivé.“

„To je.“ Zamračí sa. „Čo nie je môj obvyklý štýl. Keď skončíme, pôjdeme sa okúpať.“

„Dobre, fajn.“ Ach môj bože... oveľa radšej by som sa osprchovala. Zo snívania ma prebudí môj mobil – Kate.

„Ahoj.“ Prechádzam k balkónovým dverám, ďalej od neho.

„Ana, prečo si mi včera neposlala správu?“ hnevá sa.

„Prepáč, trochu som sa nechala uniesť vývojom udalostí.“

„Si v poriadku?“

„Áno, som v pohode.“

„Takže ste...?“ Je zvedavá ako opica. Prevrátim oči nad tou zvedavosťou, čo jej presakuje z hlasu.

„Kate, nechcem sa o tom baviť po telefóne.“ Christian sa na mňa pozrie.

„Jasné, že hej... poznám to na tebe.“

Ako to mohla poznať? Určite blufuje. Aj tak o tom nesmiem hovoriť. Podpísala som tú šibnutú dohodu.

„Kate, prosím.“

„Aké to bolo? Si v pohode?“

„Už som ti vravela, že áno.“

„Bol nežný?“

„Kate, prosím!“ nedokážem zakryť rozčúlenie.

„Ana, nesnaž sa to predo mnou zatĺkať. Čakala som na tento deň skoro štyri roky.“

„Uvidíme sa večer.“ Položím.

Tak toto bude problém. Ona je tak príšerne zvedavá, že bude chcieť vedieť každý detail. Lenže ja jej nesmiem nič povedať, pretože som podpísala nejakú – ako sa to volalo? Dohodu o mlčanlivosti. Z toho by vyletela z kože. A právom. Potrebujem plán. Vrátim sa a vychutnávam si pohľad na Christiana, ktorý sa s gráciou pohybuje po kuchyni.

„Tá dohoda – zahŕňa úplne všetko?“ sondujem opatrne.

„Prečo?“ Pri odpratávaní čajovej kanvice sa otočí a prenikavo sa na mňa zahľadí. Cítim, ako sa červenám.

„No, mám pár otázok. Vieš, ohľadne sexu.“ Zaujate si prezerám svoje prsty. „A chcela by som sa o tom porozprávať s Kate.“

„Môžeš sa spýtať mňa.“

„Christian, so všetkou úctou...“ zarazím sa. Nemôžem sa spýtať teba. Získala by som iba tvoj skreslený, perverzný, prekrútený pohľad na sex. Potrebujem nezávislý názor. „Je to iba o technike. Nepoviem nič o Červenej mučiarni.“

Prekvapene zdvihne obočie.

„Červená mučiareň? Tá slúži predovšetkým pre potešenie, Anastasia. To mi ver,“ snaží sa ma presvedčiť. „Okrem toho,“ poznamená pochmúrne, „tvoja spolubývajúca si práve začala s mo jím bratom, takže by som bol radšej, keby si ju z toho vynechala.“

„A tvoja rodina vie o tvojej... hm... záľube?“

„Nie. Do toho ich nič nie je.“ Zľahka sa ku mne približuje, až sa ocitá priamo predo mnou.

„Čo by si chcela vedieť?“ zapradie. Zdvihne ruku a zľahka mi prejde prstami dolu po líci až po bradu. Nadvihne ju, aby som sa mu pozrela priamo do očí. V duchu zakňučím– tomuto mužovi nedokážem odolať.

„Nič konkrétne, momentálne,“ poviem.

„Tak môžeme začať napríklad takto: Ako sa ti páčila dnešná noc?“ Prepaľuje ma pohľadom plným zvedavosti. Naozaj ho to zaujíma. Žasnem.

„Páčila,“ zachichocem sa.

Usmeje sa.

„Mne tiež,“ pripustí. „Nikdy predtým som vanilkový sex neskúsil. A musím povedať, že na ňom predsa len niečo bude. Aj keď, možno to bolo preto, že som bol s tebou.“ Bruškom palca prejde po mojej spodnej pere.

Prudko sa nadychujem. Vanilkový sex?!

„Poď, ideme sa okúpať.“ Skloní sa a zľahka ma pobozká. Srdce mi skáče až do krku a mojím telom zľahka preteká túžba... dolu... až tam.

Vaňa je z mramoru, hlboká, oválneho tvaru – vyzerá, ako keby ju navrhol nejaký známy dizajnér. Christian sa nakloní a otočí kohútikom vystupujúcim z obkladačkami obloženej steny. Potom do vane naleje nejaký draho vyzerajúci olej. Ako sa vaňa plní vodou, začína sa na povrchu tvoriť pena, ktorá vydáva sladkú zmyselnú vôňu plnú jazmínu. Christian sa narovná a uprie na mňa zahmlený pohľad. Pretiahne si tričko cez hlavu a pustí ho na podlahu.

„Slečna Steelová,“ podáva mi ruku.

Postávam pri dverách, prekvapená, ostražitá a rukami si pevne objímam telo. Vstupujem dovnútra a po očku sa kochám pohľadom na jeho postavu. Prijímam jeho ruku a on mi mlčky ponúkne, aby som vstúpila do vane. Ešte stála mám na sebe jeho košeľu... Robím, čo odo mňa žiada. Na to si budem musieť zvyknúť, ak chcem prijať tú jeho škandálnu ponuku... ak.

„Otoč sa ku mne,“ prikazuje mi miernym tónom.

Znovu urobím, čo mi povedal. Prenikavo si ma premeria.

„Ja viem, že tá tvoja pera je veľmi chutná, dokonca to môžem dosvedčiť, ale prestaneš si ju láskavo hrýzť?“ precedí cez zaťaté zuby. „Keď si ju hryzieš, chcem ťa vytrtkať, a to nemôžem, pretože by ťa to bolelo. Jasné?“

Šokovane zalapám po dychu, čím automaticky povolím zovretie zubov.

„Áno,“ precedí, „už si v obraze?“ mračí sa na mňa. Prudko prikývnem. Netušila som, že to má naňho až taký vplyv.

„Výborne.“ Zdvihne ruku, vyberie mi z náprsného vrecka iPod a odloží ho vedľa umývadla.

„Voda a iPody – to nie je práve najlepšia kombinácia,“ poznamená. Siahne dolu, uchopí lem mojej košele, prevlečie mi ju cez hlavu a odhodí na zem.

Ustupuje, aby si ma mohol prezrieť. Moje nervy, veď ja som nahá. Červenám sa a klopím zrak k svojim rukám, niekam na úroveň brucha a zúfalo sa túžim rozpustiť v tej horúcej vode a pene, ale viem, že by si to neprial.

„No tak,“ napomína ma. Pozriem naňho spod mihalníc – sleduje ma s hlavou naklonenou na jednu stranu. „Anastasia, ty si prekrásna žena. Od hlavy až k pätám. Tak neskláňaj hlavu, ako keby si sa za to hanbila. Ty sa nemáš za čo hanbiť. Je pre mňa naozaj veľkým potešením stáť tu a obzerať si ťa.“ Podoprie mi bradu a zdvihne hlavu, aby ma donútil sa naňho pozrieť. Jeho oči sú láskavé a hrejivé, takmer spaľujúce. Je tak blízko. Stačilo by mi zdvihnúť ruku a dotkla by som sa ho.

„Teraz už si môžeš sadnúť,“ zastavuje tok mojich zblúdilých myšlienok, a ja sa ponorím do teplej prívetivej náruče vody. Au... je horúca a mňa to prekvapuje, ale súčasne až nebesky krásne vonia. Prvotný pálčivý pocit skoro odznieva. Ľahnem si, blažene zatvorím oči a vychutnávam si to upokojujúce teplo. Keď znovu otvorím oči, zaregistrujem Christianov dychtivý pohľad.

„Prečo sa ku mne nepripojíš?“ pýtam sa namosúrene – aspoň si to myslím – nalomeným hlasom.

„To by som hádam mohol. Posuň sa dopredu,“ prikazuje mi.

Vyzlečie si pyžamové nohavice a vlezie ku mne. Vodná hladina sa dvíha, keď sa za mňa posadí a pritiahne si ma k hrudi. Ovíja svoje dlhé nohy okolo mojich – s pokrčenými kolenami sa jeho členky dostávajú na rovnakú úroveň ako moje – a potom svoje nohy roztiahne... a s nimi aj tie moje. Od prekvapenia mi takmer zabehne. Nosom sa zaborí do mojich vlasov a zhlboka sa nadýchne.

„Nádherne voniaš, Anastasia.“

Celá sa rozochvejem. Som nahá vo vani s váženým pánom Christianom Greyom. A on je tiež nahý. Keby sa niekto pokúšal mi to včera nahovoriť, keď som sa zobudila v jeho hotelovej izbe, neverila by som mu.

Naťahuje sa pre sprchovací gél stojaci na vstavanej rímse vedľa vane a trochu ho vytlačí do dlane. Rozotrie si ho v dlaniach, až sa mu na nich vytvorí jemná pena. Položí mi ruky na krk a plecia a začína mi tam tú penu vtierať – dôkladne ma masíruje svojimi dlhými silnými prstami. Spokojne zapradiem. Mať jeho ruky na sebe je veľmi príjemné.

„Páči sa ti to?“ Takmer počujem, ako sa usmieva.

„Hm.“

Presunie sa na moje paže a potom pod ne, do podpazušia a jemne ho omýva. Som taká šťastná, že Kate trvala na tom, aby som sa oholila. Necháva svoje ruky skĺznuť na moje prsia a ja sa prudko nadychujem, keď ich najskôr obkrúži prstami a potom začne masírovať v dlaniach – s citom a súčasne neústupčivo. Inštinktívne sa oproti nemu opriem. Bradavky mám citlivé. Dokonca veľmi citlivé – nepochybne vďaka nie tak celkom jemnému zaobchádzaniu, ktorému ma včera vystavil. Nezdrží sa pri nich však dlho. Ruky mu klesajú na moje brucho a k podbrušku. To už zrýchlene dychčím a srdce mi tlčie ako opreteky. Na bedrách cítim, že ani jeho tá masáž nenecháva chladným. Je také vzrušujúce vedieť, čo s ním moje telo robí. Ha! Takže nie tvoja duša, zaškerí sa moje podvedomie. Rýchlo tú nevítanú myšlienku potlačím.

Prestáva, berie špongiu a necháva ma celú roztúženú oddychovať na jeho hrudi. Ruky mám položené na jeho pevných svalnatých stehnách. Vytlačí si na špongiu ďalší gél, ponorí ju pod vodu a pokračuje tam, kde predtým skončil. Kráti sa mi dych. Jeho prsty ma cez tú tenkú látku zručne láskajú, je to božský pocit, a moje boky sa mimovoľne rozhýbu vo svojom vlastnom rytme, samy sa proti nemu tlačia. Premožená silou tých pocitov zakláňam hlavu, zatváram oči a z pootvorených úst sa mi derie sladký ston. V mojom vnútri sa všetko pozvoľna napína, nezadržateľne... ach bože.

„Vnímaj to, miláčik,“ zašepká mi do ucha a veľmi jemne ma dráždi zubami na ušnom lalôčiku. „Vnímaj, čo s tebou robím.“ Svojimi nohami tlačí tie moje k stenám vane, drží ma v šachu a získava tak voľný prístup k najintímnejšej časti môjho tela.

„Ach... prosím,“ vzdychnem. Pokúšam sa nohy napnúť, moje telo si to žiada, lenže v túto chvíľu som v jeho sexuálnom područí a on mi nedovolí pohnúť sa.

„Myslím, že si už čistá až dosť...“ zamrmle a skončí.

Čože? Nie... Nie! Nie! Prerývane dýcham.

„Prečo si prestal?“ dostanem zo seba.

„Pretože mám s tebou iné plány, Anastasia.“

Čo... ach tak... ale... už som bola tak... To nie je fér.

„Otoč sa. Tiež by som potreboval umyť,“ preruší moje myšlienky.

No teda! Otáčam sa a ohromene pozerám na to, ako si ho pevne zviera v dlani. Padá mi sánka.

„Chcem, aby si sa osobne zoznámila a trebárs sa aj stretla s najobľúbenejšou a najváženejšou časťou môjho tela. Veľmi na nej lipnem.“

Je veľmi veľký a stále rastie. Čnie nad vodnou hladinou, ktorá teraz Christianovi siaha akurát k bokom. Dvíham oči a stretávam sa s jeho roztopašným úsmevom. Pasie sa na mojom šokovanom výraze. Uvedomuje si, že naňho vyvalene zízam. Sťažka prehltnem. Toto že bolo vo mne? To hádam ani nie je možné. A teraz chce, aby som sa ho dotýkala. Hm... tak fajn. Veď kto sa smeje naposledy, ten sa smeje najlepšie, no nie?

S úsmevom beriem sprchovací gél a trochu si ho nalejem do dlane. Po jeho vzore si ho rozotriem v dlaniach, až sú celé pokryté mydlovou penou – bez toho, že by som z neho spustila oči. A pretože dýcham cez pootvorené pery... celkom úmyselne si zľahka pohryziem spodnú peru a po tom mieste, kde sa jej dotkli moje zuby, si prejdem špičkou jazyka. Jeho oči sú temné a vážne, a keď sa oliznem, rozširujú sa. Natiahnem ruku a vezmem ho do dlane – rovnako ako si ho doteraz držal sám. Na chvíľu privrie oči. Je oveľa pevnejší, ako som čakala. Stlačím ho, on mi prikryje ruku dlaňou a tiež ju zovrie.

„Takto,“ zašepká a pohne rukou, v ktorej pevne drží moje prsty. Hore a dolu a ja ešte viac utiahnem svoje zovretie. Dych mu uviazol v hrdle a znovu zatvára oči. Keď ich potom otvorí, plápolajú mu ako dva uhlíky.

„To je ono, bejby.“

Púšťa moju ruku a necháva ma pokračovať samotnú. Keď napodobním jeho predchádzajúce pohyby, pevne zatvorí viečka. Mierne sa oproti mne napne v bokoch a ja ho inštinktívne zovriem ešte viac. Z hĺbky hrdla sa mu vyderie zmyselné zamrmlanie. Zatrtkať si do tvojich úst... hm. Spomínam si, ako mi zatlačil palcom na jazyk a prikázal, aby som sa prisala... a poriadne. Teraz už zrýchlene dýcha pootvorenými ústami. Zatiaľ čo má stále zatvorené oči, predkloním sa a vezmem si ho medzi pery, váhavo mu ho obopnem perami a obkrúžim špičkou jazyka.

„Počkaj... Ana!“ On vytreští oči a ja sa prisajem... a poriadne.

Hm... je tvrdý a zároveň mäkký ako kov potiahnutý zamatom a prekvapivo chutný – jemne slaný.

„Kristepane,“ zastoná a znovu zatvára oči.

Pomaly sa po ňom posúvam nižšie. Znovu nahlas zabručí. Ha! Moja vnútorná bohyňa je celá bez seba. Dokážem to! Ja ho dokážem uspokojiť. Ústami! Poláskam ho na vrcholku jazykom a on sa ešte viac napne v bokoch. Oči má už zase doširoka otvorené a lesklé vzrušením. So zaťatými zubami sa znovu prehne proti mne a ja si ho beriem ešte viac. Rukami sa zapieram o jeho stehná a cítim, ako sa mu v nich napínajú svaly. Dvíha ruky, chytá ma za obidva vrkôčiky a začína sa naozaj hýbať.

„Ach... bejby... to je skvelé,“ vydýchne.

Teraz sa už poctivo hýbem aj ja, dráždim ho jazykom a zuby schovávam za pery, medzi ktorými ho pevne stískam. Dýcha cez zaťaté zuby a do toho vzrušene stoná.

„Ježiši. Ako ďaleko môžeš...?!“ zachraptí.

Hm... Posúvam sa ešte nižšie, takže ho cítim až vzadu na podnebí, a potom sa znovu dvíham. Navrchu okolo neho zakrúžim jazykom. Moja obľúbená lízanka s príchuťou Christian Grey. A potom celý ten postup opakujem... zas a znova... hore a dolu... pery a jazyk... Nemala som ani poňatia, že dávať rozkoš môže byť tak šialene vzrušujúce; pozorovať ho zblízka pri tom, ako sa mi odovzdáva. Moja vnútorná bohyňa sa nadšene vlní v rytme merenge a pridáva k tomu hriešne pohyby salsy.

„Anastasia, takto sa ti urobím do úst,“ varuje ma udýchane. „Ak to nechceš, nechaj to... hneď.“ Znovu sa napína v bokoch, oči má doširoka otvorené, užasnuté a plné túžby – čírej túžby po mne, po mojich ústach... ach môj bože!

Jeho ruky odrazu zovrú moje vlasy pevnejšie. Ja to dokážem. Teraz už do toho dávam všetko a potom – v jednom mimoriadne dôvernom okamihu sa ho dotknem zubami. Hneď potom vykríkne, znehybnie, a ja v ústach zacítim teplé slané pulzovanie. Rýchlo prehltnem. Teda... tým si nie som istá. Ale stačí mi naňho jediný pohľad a je mi to jasné – je totiž totálne roztrasený, a to iba kvôli mne. Otvorí oči a uprie ich rovno na mňa.

„Ty azda nemáš dávivý reflex?“ diví sa. „Ježišikriste, Ana... to bolo... skvelé, fakt skvelé... a nečakané.“ Potom sa zamračí. „Asi ma nikdy neprestaneš fascinovať.“

Usmejem sa a naschvál si zahryznem do pery. Podozrievavo si ma premeriava.

„Ty už si to niekedy robila?“

„Nie.“ Neubránim sa ľahkému náznaku hrdosti v hlase.

„Dobre,“ povie s uspokojením a tuším aj s úľavou. „To je ďalšie prvýkrát, slečna Steelová,“ zadíva sa na mňa uznanlivo. „Takže, z orálnych znalostí máš jednotku. Poď, pôjdeme do postele, dlhujem ti orgazmus.“

Orgazmus? Ďalší?

Rýchlo vylezie z vane, a ja mám po prvýkrát tú česť uvidieť gréckeho boha v celej svojej kráse – to je Christian Grey. Dokonca aj moja vnútorná bohyňa prestala tancovať a tiež naňho zíza – so slinou v kútiku otvorených úst. Jeho vzrušenie už opadlo, ale aj tak je stále dosť... výrazný. Neuveriteľné! Omotá si okolo bokov malý uterák, zakryje ním dotyčné partie a potom mi pridrží veľkú bielu chlpatú osušku. Chytím sa ho za ruku, ktorú mi ponúkol, a vyliezam z vane. Zabalí ma do osušky. A odrazu ma strhol do svojej náruče, vášnivo ma bozkáva, a jazykom si razí cestu priamo do mojich úst. Túžim natiahnuť ruky a objať ho... dotknúť sa ho... ale on mi ich uväznil v tej osuške. Akoby som sa v tom bozku celá stratila. Nakoniec chytí moju tvár do dlaní a jazykom sa učí moje ústa naspamäť. A ja mám pocit, akoby mi tým bozkom vyjadroval svoju vďačnosť – možno. Za to, čo sa stalo vo vani. Za čo vlastne?

Odtiahne sa, stále mi drží hlavu v dlaniach a uprene mi hľadí do očí. On sám teraz vyzerá stratený.

„Súhlas s tým,“ vydýchne vrúcne.

Nechápavo pokrčím čelo.

„S čím?“

„S našou dohodou. Na to, aby si bola moja. Prosím, Ana,“ zašepká naliehavo so zvláštnym dôrazom na posledné slovo a moje meno. A znovu ma pobozká, ale tentoraz mäkko a precítene. Potom odo mňa odstúpi, zadíva sa na mňa a zľahka pri tom požmurkáva. Berie ma za ruku, odvádza do spálne a ja ho pokorne nasledujem, ešte stále celá omámená. A úplne ohromená. On po tom naozaj nevýslovne túži.

V spálni vedľa postele sa na mňa zamyslene pozrie.

„Veríš mi?“ opýta sa znenazdania. Trochu prekvapene prikývnem a zisťujem, že áno, naozaj mu verím. Čo so mnou chce robiť práve teraz? Mojím telom prestupuje elektrizujúce zachvenie.

„Poslušné dievča,“ vydýchne a palcom pohladí moju spodné peru.

Odchádza do svojej šatne a vracia sa so sivou hodvábnou kravatou.

„Podrž pred sebou spojené ruky,“ inštruuje ma ticho, keď zo mňa stiahne osušku a hodí ju na podlahu. Dávam pred seba prekrížené ruky a on mi okolo zápästia ovíja svoju kravatu a pevne ju uťahuje. Jeho oči stále sálajú vzrušením. Skúsi uzol. Drží dobre. On azda patril medzi skautov, že vie viazať také uzly. Čo teraz? Môj pulz vyletí do závratných výšok a srdce mi bije ako zvon. Christian požmolí v prstoch moje vrkôčiky.

„Vyzeráš v nich taká mladá,“ zapradie a pokročí smerom ku mne. Inštinktívne pred ním cúvam, až za sebou zacítim posteľ. Zhadzuje svoju osušku, ale ja nedokážem odtrhnúť pohľad od jeho tváre. Vyžaruje z nej toľko vášne a túžby.

„Ach, Anastasia, čo ja s tebou urobím?“ zašepká, keď ma položí na posteľ. Ľahne si vedľa mňa a zdvihne mi ruky nad hlavu.

„Nechaj tie ruky tak a nehýb s nimi. Rozumieš?“ Jeho pohľad dosiahol takú intenzitu, že mi znemožňuje sa nadýchnuť. S týmto mužom sa nechcem dostať do ťažkostí... nikdy.

„Odpovedz,“ dožaduje sa mäkko.

„Nebudem hýbať rukami,“ odpovedám takmer bez dychu.

„Poslušné dievča,“ zachraptí a naschvál si pomaly navlhčí pery. Fascinovane sledujem ten pozvoľný pohyb jeho jazyka po hornej pere. Uhrančivo mi pozerá do očí. Uprene, skúmavo. Skláňa sa a dáva mi krátky cudný bozk.

„A teraz vás vybozkávam od hlavy až po päty, slečna Steelová.“ Nadvihne mi bradu, aby si uvoľnil prístup k môjmu krku. Prechádza po ňom perami a cestu dolu, do tej malej jamky pod ním, si značí drobnými bozkami, jazykom a nežnými stiskami zubov. Okamžite si tým získa moju plnú pozornosť... pozornosť celého môjho tela. Vďaka predchádzajúcej skúsenosti z kúpeľne je teraz moje telo hypersenzitívne. Cítim, ako mi horúca rozbúrená krv zaplavuje podbruško a valí sa ďalej... dolu... až do môjho lona. Túžobne zavzdychám.

Chcem sa ho dotknúť. Neohrabane pohnem zviazanými rukami a priložím mu ich k vlasom. Zarazí sa a obdarí ma nesúhlasným pohľadom. Zavrtí hlavou a nespokojne zacmuká. Berie ma za ruky a znovu mi ich dvíha nad hlavu.

„Nehýb s nimi... teraz to budeme musieť zobrať znovu pekne od začiatku,“ hreší ma zmierlivo. Ako taký škriatok!

„Ale ja sa ťa chcem dotýkať,“ zašeptám prerývane.

„Ja viem,“ zabručí. „Nechaj tie ruky nad hlavou,“ prikazuje mi s väčším dôrazom.

Znovu mi dvíha bradu a začína ma bozkávať na krku rovnako ako predtým. Uf... čo má z toho, že ma tak týra? Keď opäť doputuje do jamky medzi mojimi kľúčnymi kosťami, cítim, ako sa jeho ruky zľahka sunú dolu po mojej hrudi a cez prsia. Nosom opíše hranicu tej malej priehlbiny na mojom krku a lenivo pokračuje nižšie, pričom sleduje cestu svojich dlaní po mojej hrudnej kosti až k prsiam. Každé z nich bozkáva a ochutnáva, obidve bradavky nežne saje. Neskutočné! Boky sa mi samovoľne rozhýbu v pomalom rytme kopírujúcom jeho ústa a ja sa zúfalo snažím sústrediť na to, aby som si udržala ruky nad hlavou.

„Lež pokojne,“ varuje ma a moju kožu ovanie horúci dych. To už je však pri pupku. Ponorí doň jazyk a potom ma jemne poškriabe zubami na podbrušku. Moje telo sa napne ako luk.

„Hm. Ste taká sladká, slečna Steelová.“ Špičkou nosa brázdi hranicu medzi mojím podbruškom a chĺpkami, cestou ma jemne ohryzáva a dráždi jazykom. Odrazu sa prudko zdvihne a kľakne si k mojim chodidlám. Chytí ma za obidva členky a široko mi roztiahne nohy.

No toto! Berie moju ľavú nohu, ohne ju v kolene a priťahuje si chodidlo k perám. Zatiaľ, čo zľahka bozkáva jeden prst za druhým, pozorne sleduje moju reakciu. Potom opatrne stlačí bruško každého z nich medzi zubami. Keď dôjde k malíčku, pohryzie ma silnejšie a ja sa šklbnem a zakňučím. Jazykom opíše hranu priehlavku – a ja už nie som schopná ho ďalej sledovať. Je to jednoducho príliš vzrušujúce. Mám dojem, že zhorím na uhoľ. S pevne zatvorenými viečkami sa pokúšam absorbovať a prekonať všetky tie pocity, ktoré vo mne vyvoláva. Bozkáva ma na členku a razí si cestu hore po mojom lýtku až ku kolenu. Tesne nad ním sa zastavuje a opakuje celé to vzrušujúce a dych vyrážajúce mučenie aj na pravej nohe.

„Ach, prosím,“ zavzdychám, keď ma pohryzie na malíčku, až mi z toho zatrnie hlboko v lone.

„Všetko chce svoj čas, slečna Steelová...“ vydýchne.

Tentoraz sa však nad kolenom nezastaví, pokračuje ďalej, hore, po vnútornej strane stehna a zároveň mi ešte viac rozťahuje nohy. A ja už viem, čo sa chystá teraz urobiť. Jedna moja časť by ho chcela odstrčiť, pretože sa topím v rozpakoch a prepadám sa od hanby. On ma chce bozkávať tam. Viem to. Ta druhá časť sa chveje očakávaním. Christian otáča hlavu a postupuje hore aj po druhej nohe, bozkáva, saje, hryzká, až sa nakoniec ocitá priamo medzi mojimi stehnami, kde veľmi, veľmi jemne prejde špičkou nosa hore a dolu... Zatrasiem sa... ach môj bože!

Prestáva sa hýbať, čaká, až zalapám po dychu. Nakoniec predsa len nachádzam silu zdvihnúť hlavu a uprieť naňho svoj užasnutý pohľad. Ústa mám pootvorené, aby som pomohla svojmu splašenému srdcu zvoľniť tempo.

„Máte vôbec tušenie, ako omamne voniate, slečna Steelová?“ Bez toho, aby zo mňa spustil oči, zaborí nos do mojich chĺpkov a zhlboka sa nadýchne. Myslím, že tentoraz som červená všade a je mi skoro na omdlenie. Okamžite zatváram oči. Nemôžem ho pri tom sledovať!

A potom mi zľahka fúkne do lona. Dopekla...

„To sa mi páči,“ jemne ma potiahne za chĺpky. „Možno ti ich necháme.“

„Ach... prosím,“ žobrem.

„Hm, mám rád, keď tak prosíš, Anastasia.“

Zdúpniem.

„Niečo za niečo, to nie je môj obvyklý štýl, slečna Steelová.“ Zašepká a znovu mi jemne fúkne do rozkroku. „Ale dnes si ma potešila a mala by si byť za to odmenená.“ V jeho hlase začujem hriešny podtón, a zatiaľ čo sa moje telo opája posolstvom, ktoré k nemu vyslali jeho posledné slová, jeho ruky sa chytajú mojich stehien a ja pocítim prvé skusmé zakrúženie jeho jazyka.

„Áaach!“ zavzdychám a v dôsledku toho dotyku sa prehnem v chrbte a celá sa roztrasiem.

Neprestáva a pokračuje ďalej v tomto mučivom krúžení... stále a stále. Pozvoľna strácam kontrolu nad svojím telom, každý atóm môjho bytia sa koncentruje do jediného malého mocného bodu medzi mojimi stehnami. Nohy sa mi samy od seba napnú a on do mňa vkĺzne jedným prstom. Začujem, ako zhlboka zapradie.

„Ach, bejby. Milujem, ako si pre mňa vždy pripravená.“

Začína tým prstom napodobňovať pohyby svojho jazyka. Zavzdychám. Jednoducho neskutočné... Moje telo dychtí po uvoľnení a ja už nie som schopná ďalej mu ho odopierať. Poddávam sa tomu, strácam schopnosť vnímať čokoľvek iné okrem orgazmu, ktorý ma ovláda a celú napĺňa... vlna za vlnou. Áno, áno, áno! Vykríknem a celý svet sa rúca a mizne mi pred očami, pretože to, čo teraz prežívam, všetko prebíja.

Divoko oddychujem a akoby z diaľky počujem trhanie fólie. Vzápätí do mňa Christian pomaly vniká. Ten pocit je bolestivý a príjemný zároveň, intenzívny a jemný.

„Aké to je?“ vydýchne.

„Fajn. V pohode.“ Vyhŕkne zo mňa. A on sa začne naozaj hýbať, rýchlo, tvrdo a nemilosrdne, tlačí sa do mňa úplne celý, znovu a znovu, neúprosne, až sa opäť ocitám na prahu vyvrcholenia.

„Urob sa pre mňa, bejby.“ Jeho hlas je drsný, surový a zhrubnutý vzrušením, a ja nekontrolovateľne vybuchujem, zatiaľ čo on do mňa stále živelne preniká.

„Bože, ďakujem,“ zašepká. Ešte jeden neskrotný pohyb, vyráža zo seba zastonanie a vrcholí, vtlačený hlboko v mojom vnútri. A potom strnie, úplne nehybný.

Bezvládne sa na mňa zrúti, zaľahne ma celou svojou váhou a pritlačí k posteli. Spútanými rukami ho objímam okolo krku a tlačím k sebe, ako najsilnejšie dokážem. V tej chvíli by som bola ochotná pre neho podstúpiť čokoľvek. Patrím mu. Ten zázrak, ktorý mi ukázal, presahuje všetko, čo som kedy očakávala. A chce zájsť ešte ďalej, oveľa ďalej, až do miest, ktoré si vo svojej nevinnosti ani nedokážem predstaviť. Bože, čo mám robiť?

Oprie sa na lakťoch a uprene sa mi zahľadí do očí – tie jeho intenzívne sálajú.

„Vidíš, ako sa k sebe hodíme?“ zapradie. „Keby si sa mi oddala, bolo by to ešte oveľa lepšie. Ver mi, Anastasia, môžem ti ukázať miesta, o akých nemáš ani potuchy.“ Jeho slová presne kopírujú moje myšlienky. Jemne prechádza špičkou nosa pozdĺž môjho. Ešte stále som sa nespamätala z toho, ako pozoruhodne výrazne naňho fyzicky reagujem, takže naňho iba prázdno pozerám, neschopná sformulovať jedinú súvislú myšlienku.

Odrazu nás obidvoch vyrušia hlasy z chodby za dverami spálne. Chvíľu mi trvá, než si uvedomím, čo vlastne počujem.

„Ale ak je ešte stále v posteli, musí byť chorý. Nikdy už v tomto čase neleží. Christian nikdy nezaspal.“

„Pani Greyová, prosím.“

„Taylor. Nemôžete mi brániť, aby som šla za svojím synom.“

„Paní Greyová, on tam nie je sám.“

„Čo tým myslíte, že tam nie je sám?“

„Niekoho tam má.“

„Och...“ Dokonca aj cez dvere počujem neveriaci údiv v jej hlase.

Christian zažmurká. Ešte stále zo mňa nespustil oči, ktoré teraz otvára v predstieranom zdesení.

„No zbohom! To je moja matka.“

Kapitola 10

Nečakane rýchlo zo mňa vykĺzne. Až stiahnem tvár, aké je to nepríjemné. Sadne si a vyhadzuje použitý kondóm do odpadkového koša.

„Rýchlo, musíme sa obliecť – teda, v prípade, že ju chceš spoznať,“ zaškerí sa na mňa a navlieka sa do svojich džínsov – bez boxeriek. Pokúšam sa posadiť, ale ešte stále mám zviazané ruky.

„Christian – takto sa nemôžem hýbať.“

Jeho pobavený úsmev sa rozširuje, skláňa sa nado mnou a rozväzuje uzol na kravate. Jej slučky mi urobili na zápästiach otlaky. Pôsobí to... sexi. Christian sa na ne zadíva. Tiež sa mu páčia a v očiach mu šibalsky zaiskrí.

Letmo ma pobozká na čelo a široko sa usmeje.

„Ďalšie prvýkrát,“ vyhlási uznanlivo a ja nemám ani poňatia, o čom teraz hovorí.

„Nemám tu čisté oblečenie,“ strniem v náhlej panike, ktorá narastie do obludných rozmerov, keď si uvedomím, čo sme práve robili. Jeho matka! Preboha. Ja nemám čo na seba a ona nás takmer pristihla in flagranti. „Možno by som mala zostať tu.“

„Tak to teda nie,“ zháči sa. „Môžeš si zobrať niečo moje.“ Vkĺzol do bieleho trička a teraz si rukami prehrabuje sexom roztrapatené vlasy. Napriek všetkej úzkosti okamžite strácam tok svojich myšlienok. Jeho krása je skrátka odzbrojujúca.

„Anastasia, aj keby si si na seba natiahla vrece, budeš na zahryznutie. Prosím, nelám si s tým hlavu. Chcel by som, aby si sa zoznámila s mojou matkou. Obleč sa. Ja pôjdem prvý a trochu ju na to pripravím.“ Odrazu má namiesto pier iba tenkú čiarku. „Očakávam ťa v tej izbe do piatich minút, inak si po teba prídem a vyvlečiem ťa odtiaľto trebárs aj nahú. Moje tričká sú v bielizníku, košele v šatni. Vezmi si, čo chceš.“ Ešte chvíľu si ma vyzývavo premeriava a potom opúšťa miestnosť.

To hádam nie. Christianova matka. Tak na tomto sme sa nedohodli. Ale možno mi stretnutie s ňou pomôže doplniť aspoň malý kúsok skladačky. Mohla by mi pomôcť pochopiť, prečo je Christian taký... A odrazu ju chcem spoznať. Dvíham svoju blúzku z podlahy a s potešením zisťujem, že tú noc prežila bez úhony. Takmer vôbec nie je pokrčená. Pod posteľou nachádzam aj modrú podprsenku a rýchlo sa obliekam. Lenže, to, čo naozaj neznášam, je nemať na sebe čisté nohavičky. S chvatom sa prehrabávam v zásuvkách Christianovho bielizníka, až nachádzam jeho boxerky. Potom, čo si naťahujem jedny zvlášť vypasované sivé od Calvina Kleina, beriem si džínsy a obúvam conversky.

Schytím svoje sako, vbehnem do kúpeľne a bezmocne zízam na svoje príliš rozžiarené oči a ružové líca – a tie vlasy! Dofrasa... ani vrkôčiky mi akosi po noci plnej vášne nepristanú. Prehrabujem kúpeľňovú skrinku, či by som v nej nenašla kefu, a nachádzam aspoň hrebeň. Bude mi musieť stačiť. Šikovne si zväzujem vlasy do chvosta a zúfalo kontrolujem pohľadom svoje oblečenie. Možno som mala prijať Christianovu ponuku a vziať si niečo jeho. Moje podvedomie našpúli ústa, a na perách nemo vysloví „ty štetka“. Ignorujem ho. Obliekam si sako, šťastná, že jeho manžety zakrývajú veľavravné stopy po Christianovej kravate, a vrhám posledný vydesený pohľad do zrkadla. Takto to bude musieť stačiť. Vchádzam do obývacej izby.

„Tu ju máme.“ Christian vstáva z pohovky, na ktorej si pohodlne hovel.

Tvári sa prívetivo a spokojne. Žena s vlasmi farby piesku, ktorá doteraz sedela vedľa neho, sa otáča a rozžiari sa plným, očarujúcim úsmevom. Tiež sa postaví. Je dokonale upravená v béžových úpletových šatách a topánkach, ktoré s nimi perfektne ladia. Je veľmi elegantná a krásna a ja som odrazu takáto maličká, keď si uvedomím, že sama vyzerám tak nedbalo.

„Mama, to je Anastasia Steelová, Anastasia, to je Grace Trevelyanová Greyová.“

Doktorka Trevelyanová Greyová mi podáva ruku. T... ako Trevelyanová? Preto tie iniciály.

„Veľmi ma teší,“ povie. A pokiaľ sa nemýlim, počujem v jej hlase údiv a azda i neveriacu úľavu. V jej orieškových očiach za hliadnem hrejivý záblesk. Prijímam jej ruku a nemôžem inak, než sa na ňu tiež usmiať a odplatiť jej niečo z tej hrejivej srdečnosti.

„Doktorka Trevelyanová Greyová,“ pozdravím.

„Hovor mi Grace,“ usmeje sa, na rozdiel od Christiana, ktorý sa zamračí. „Inak obvykle som doktorka Trevelyanová a pani Greyová je moja svokra,“ žmurkne na mňa. „Takže, ako ste sa vy dvaja stretli?“ pozrie spýtavo na Christiana, neschopná zamaskovať zvedavosť.

„Anastasia so mnou robila rozhovor do študentských novín WSU, pretože tam tento týždeň odovzdávam diplomy.“

Vlastne áno. Na to som celkom zabudla.

„Takže ty tento týždeň promuješ?“ pýta sa ma Grace.

„Áno.“

Vtom zazvoní môj mobil. Stavím sa, že je to Kate.

„Ospravedlňte ma.“ Vyzváňa niekde v kuchyni. Prejdem tam a nakláňam sa preň cez raňajkový bar. Beriem to bez toho, aby som skontrolovala číslo.

„Kate...“

„Dios mío! Ana!“ No to ma podrž. Je to José. A znie úplne zúfalo. „Kde si? Snažil som sa ti dovolať. Musím ťa vidieť, aby som sa ti mohol ospravedlniť za to, ako som sa v piatok správal. Prečo mi to nedvíhaš?“

„Pozri, José, na to teraz nie je vhodná chvíľa.“ Kútikom oka pozriem na Christiana... Prepaľuje ma pohľadom, v tvári má ten svoj nepreniknuteľný výraz a niečo rozpráva svojej matke. Otáčam sa k nemu chrbtom.

„Kde vôbec si? Kate predo mnou riadne zahmlievala,“ sťažuje sa José.

„V Seattli.“

„Čo tam robíš? Ty si s ním?“

„José, zavolám ti neskôr. Teraz s tebou nemôžem hovoriť.“ Položím.

Tak nenútene, ako to len dokážem, kráčam späť k Christianovi a jeho matke. Grace je pohltená do rozhovoru.

„... a potom mi volal Elliot a vravel, že už si tu – veď som ťa nevidela celé dva týždne, zlato.“

„Skutočne?“ zamrmle Christian, bez toho aby sa prestal na mňa dívať – s absolútne kamennou tvárou.

„Myslela som, že si spolu dáme obed, ale vidím, že máte iné plány, tak vás nebudem rušiť.“ Grace berie svoj dlhý krémový plášť a pristupuje k Christianovi, aby mu ponúkla líce na bozk. Christian ju zľahka a jemne pobozká. Ona sa ho ani len nedotkne...

„Musím odviezť Anastasiu späť do Portlandu.“

„Samozrejme, zlato. Anastasia, bolo mi veľkým potešením. Dúfam, že sa zase stretneme.“ S prívetivým pohľadom mi podáva ruku, ktorú jej potrasiem.

Objavuje sa Taylor... Odkiaľ vlastne?

„Pani Greyová,“ vyzve ju.

„Ďakujem, Taylor.“ Taylor ju odprevadí von z izby a cez dvojkrídlové dvere až do haly. Taylor tu bol po celý čas? Alebo ako dlho tu je? A kde?

Christian sa na mňa zaškerí.

„Takže ti volal ten fotograf?“

A je to tu.

„Áno.“

„Čo chcel?“

„Ospravedlniť sa, vieš... za ten piatok.“

Christian prižmúri oči.

„Aha,“ skonštatuje sucho.

Taylor sa vracia.

„Pán Grey, máme problémy s tým nákladom v Darfure.“

Christian krátko prikývne.

„Je Charlie Tango späť na Boeing Field?“

„Áno, pane.“

Taylor mi pokývne hlavou: „Slečna Steelová.“

Neisto sa naňho usmejem a on opúšťa miestnosť.

„On tu býva? Taylor...“ pýtam sa Christiana.

„Áno,“ odpovie úsečne. Čo ho štve?

Odchádza ku kuchynskej linke, berie do ruky svoj BlackBerry a vyzerá, že si na ňom číta maily. V jeho tvári sa objaví prísny výraz. Nakoniec vytáča nejaké číslo.

„Ros, kde je problém?“ vyštekne. Potom počúva a pri tom ma pátravo sleduje, ako postávam uprostred tej obrovskej miestnosti a neviem, čo s rukami. Cítim sa neuveriteľne nesvoja.

„Nechcem tým ohroziť nikoho z posádky. Nie, zruš to... Zhodím to tam z lietadla... Dobre.“ Položí. Všetka vrelosť z jeho pohľadu sa niekam vytratila. Zatvári sa zlovestne a potom, čo mi venuje krátky pohľad, odchádza do pracovne, odkiaľ sa o chvíľu znovu vráti s nejakou obálkou v ruke.

„Toto je tá zmluva. Prečítaj si to, aby sme ju mohli na budúci týždeň prebrať. Vrelo ti odporúčam urobiť si prieskum, aby si vedela, do čoho sa vlastne púšťaš.“ Odmlčí sa. „Teda, pokiaľ mi na to prikývneš, a ja skutočne dúfam, že áno,“ dodáva už miernejšie, až neisto.

„Prieskum?“

„Divila by si sa, čo všetko sa dá nájsť na internete,“ podotkne.

Internet?! Je nemám ani prístup na počítač, iba na Katin notebook. A ten, čo je u Claytonovcov, tiež nemôžem použiť – teda, určite nie na „prieskum“ tohto druhu.

„Deje sa niečo?“ zisťuje Christian s hlavou naklonenou na jednu stranu.

„Nemám počítač. Bežne používam tie školské. Uvidím, či budem môcť použiť ten Katin.“

Podáva mi obálku z konopného papiera.

„Som si istý, že ti môžem nejaký... ehm, požičať. Zbaľ si veci, vezmem ťa späť do Portlandu a cestou sa niekde najeme. Len sa ešte oblečiem.“

„Tak ja si zatiaľ zavolám,“ prehodím. Jednoducho potrebujem počuť Katin hlas.

Zamračí sa. „Tomu fotografovi?“ precedí so zaťatými zubami a tvrdým pohľadom. Iba vyľakane zažmurkám. „Ja sa s nikým nedelím, slečna Steelová. To si pamätajte,“ varuje ma tichým hlasom, z ktorého sála chlad. Hodí na mňa posledný mrazivý pohľad a odíde do spálne.

No toto! Ja som iba chcela zavolať Kate! chce sa mi za ním zakričať, ale tá jeho náhla odmeranosť ma úplne paralyzovala. Čo sa stalo s tým veľkorysým, uvoľneným a usmievavým mužom, ktorý sa so mnou miloval ani nie pred polhodinou?

„Pripravená?“ pýta sa ma Christian, keď stojíme v dvojkrídlových dverách jeho haly.

Neisto prikývnem. Jeho strohé, zdvorilé a škrobené ja si znovu nasadilo svoju masku a je späť na scéne. Nesie si koženú tašku. Na čo ju asi potrebuje? Možno zostáva v Portlande... A odrazu si spomínam na tú promóciu. No jasné, vo štvrtok tam bude. Na sebe má čierne kožené sako a ani náhodou v ňom nevyzerá ako milionár alebo miliardár... Veď ja ani len netuším, koľko on tých miliónov má. Pôsobí skôr ako zlý chlapec, rozmarná rocková hviezda alebo prehliadkový model. Keby som tak mala aspoň desatinu jeho nedbalej elegancie – povzdychnem si v duchu. Je taký sebaistý a vyrovnaný – zamračím sa, keď si vybavím ten jeho výstup kvôli Josému – no, aspoň to tak pôsobí.

Taylor postáva neďaleko.

„Takže zajtra,“ lúči sa s ním Christian.

„Áno, pane. Aké auto si beriete, pane?“

„R8.“

„Šťastnú cestu, pán Grey. Slečna Steelová,“ venuje mi láskavý pohľad, aj keď sa mi zdá, že v jeho očiach zbadám nepatrný náznak súcitu.

Určite si myslí, že som podľahla pochybným sexuálnym praktikám pána Greya. No, ešte nie, zatiaľ iba jeho výnimočným sexuálnym schopnostiam. Alebo je sex vždy taký? Ako o tom usilovne premýšľam, mračím sa. Nemám to s čím porovnať. A nesmiem o tom hovoriť s Kate. To je niečo, o čom sa chcem s Christianom ešte porozprávať. Je predsa prirodzené, že sa o tom chcem s niekým poradiť. A s ním to pôjde ťažko, pretože v jednej chvíli je neskutočne otvorený a v ďalšej veľmi neprístupný.

Taylor nám otvára dvere a odprevádza nás. Christian privolá výťah.

„Deje sa niečo, Anastasia?“ pýta sa ma. Ako, došľaka, vie, že sa mi niečo motá hlavou? Naťahuje ruku a dvíha mi bradu.

„Prestaň si hrýzť tú peru, lebo ťa v tom výťahu pretiahnem, a bude mi jedno, kto k nám pristúpi.“

Zatiaľ čo ja sa červenám, okolo jeho úst preletí náznak úsmevu. Vyzerá to, že sa mu konečne zlepšila nálada.

„Mám jeden problém, Christian.“

„A to?“ V tom momente naplno zaujmem jeho pozornosť.

Prichádza výťah. Nastupujeme dovnútra a Christian stlačí tlačidlo s písmenkom „G“.

„No...“ Cítim, ako sa mi po lícach rozlieva teplo. Ako mu to len mám povedať? „Musím sa porozprávať s Kate. Mám toľko otázok týkajúcich sa sexu a ty si jednoducho príliš zaujatý. Keď chceš, aby som s tebou robila všetky tie veci, ako mám vedieť, že...“ zarazím sa, v snahe nájsť tie správne slová. „Skrátka to nemám s čím porovnať.“

Neveriacky vyvracia oči.

„Tak sa s ňou teda porozprávaj, ak musíš,“ ustupuje podráždene. „Len sa uisti, že o tom nepovie Elliotovi.“

Jeho poznámka ma rozčúli. Kate nie je taká.

„To by neurobila. Ani ja by som ti, napríklad, nič nehovorila o Elliotovi – teda, keby mi niečo povedala,“ dodávam rýchlo.

„To určite, lenže rozdiel medzi nami spočíva v tom, že ja o jeho sexuálnom živote nechcem nič vedieť,“ poučuje ma sucho. „Elliot je všetečný ničomník... Ale bav sa s ňou iba o tom, čo bolo doteraz,“ varuje ma. „Pravdepodobne by ma chcela vykastrovať, keby sa dozvedela, čo s tebou chcem robiť,“ povie tak potichu, že si nie som istá, či to bolo určené aj pre moje uši.

„Dohodnuté,“ odpoviem odhodlane a s úľavou sa naňho usmejem. Myšlienkou na Kate kastrujúcu Christiana sa naozaj nechcem vôbec zaoberať.

Uškrnie sa a zatočí hlavou.

„Čím skôr sa mi podvolíš, tým lepšie. Aspoň s tým už skoncujeme,“ zabručí.

„Skoncujeme s čím?“

„S tým tvojím vzdorovaním.“ Natiahne sa ku mne, pridrží si ma za bradu a vtlačí mi malý sladký bozk. Dvere výťahu sa otvárajú, Christian ma berie za ruku a vedie do podzemnej garáže.

Tak ja mu vzdorujem... Ako?

Hneď vedľa výťahu stojí čierne audi 4x4, ale auto, ktoré zabliká, keď Christian namieri kľúče, je luxusný čierny športiak. Je to jedno z tých áut, v ktorých muži vodia dlhonohé blondíny, ktoré pri tom na sebe okrem šerpy vlajúcej cez kapotu nemajú vôbec nič.

„Pekné auto...“ utrúsim sucho.

Pozrie na mňa a zasmeje sa.

„Ja viem,“ povie a na zlomok sekundy je tu späť ten milý, mladý a bezstarostný Christian. Zahreje ma pri srdci. Je taký natešený. Ach, chlapci a ich hračky... Prevrátim oči, ale nedokážem pritom skryť úsmev. Otvára dvere a ja nastupujem. Wau, je to poriadne nízko. Uvoľneným krokom obchádza auto a elegantne skladá svoje veľké telo vedľa mňa. Ako to len robí?

„Takže, čo je to za auto?“

„Audi E8 Spyder. Vonku je krásne, môžeme stiahnuť strechu. Tamto nájdeš bejzbolovú čiapku. Vlastne by tam mali byť dve,“ Ukazuje na schránku predo mnou. „A slnečné okuliare, ak chceš.“

Christian štartuje a za nami zaburáca motor. Položí tašku na zadné sedadlo, stlačí nejaký gombík a strecha auta sa začne pomaly otvárať. S dotykom ďalšieho gombíka nás obklopí hlas Brucea Springsteena.

„Brucea jednoducho musíš milovať,“ uškrnie sa na mňa a cúva z parkovacieho miesta. Strmým výjazdom stúpa k bráne, pri ktorej čakáme, kým sa otvorí.

A potom sa už ocitáme v jasnom májovom ráne Seattlu. Z priehradky predo mnou vyberám dve šiltovky. Mariners... Má rád bejz bal? Jednu z nich mu podávam a on si ju nasadzuje. Otvorom v tej svojej si prevlečiem chvost a šilt narazím hlboko do čela.

Ako brázdime ulice, ľudia zízajú. Na chvíľu mi napadne, že na Christiana... a potom na mňa zaútočí paranoidná myšlienka, že pozerajú na mňa, pretože poznali, čo som robila v priebehu posledných dvanástich hodín, ale nakoniec mi dôjde, že je to asi tým autom. Zdá sa, že Christian to nevníma. Je ponorený do svojich myšlienok.

Premávka je riedka, a tak sme za chvíľu na diaľnici I-5 a s vetrom opreteky sa rútime na juh. Bruce spieva o tom, že je ako v ohni. A o svojej túžbe. Aké výstižné. Počúvam text tej piesne a zalieva ma rumenec. Christian po mne hodí očkom. Na nose má svoje ray-bany, takže nedokážem odhadnúť, na čo myslí. Pousmeje sa, natiahne ruku a položí mi ju na koleno. Ľahko ho stlačí a mne odrazu viazne dych v krku.

„Máš na niečo chuť?“ zisťuje.

Nie na jedlo.

„Ani nie.“

Prísne zovrie pery.

„Musíš jesť, Anastasia!“ vyhreší ma. „Poznám jednu dobrú reštauráciu kúsok od Olympie. Zastavíme sa tam.“ Znovu mi stlačí koleno a potom už vracia ruku na volant. Zošliapne plyn až na podlahu a to ma vtlačí hlboko do sedadla. To už áno, to auto ale vie uháňať.

Je to malá a útulná reštaurácia – taká horská chata uprostred lesov. Vybavenie je čisto rustikálne – pomaly každá stolička je iná, na stoloch kockované obrusy a lúčne kvety vo vázičkách. Nad dverami sa vystatujú nápisom: DOMÁCA KUCHYŇA.

„Už dlho som tu nebol. Nemôžeme si tu vybrať – uvaria nám čokoľvek, čo dnes chytia, alebo niečo zo zvyškov,“ vyvalí na mňa oči v predstieranom zdesení a ja sa musím zasmiať. Prichádza čašníčka, aby nám ponúkla niečo na pitie. Keď uvidí Christiana, sčervená, vyhýba sa mu očami a skrýva sa za svojou dlhou blonďavou ofinou. On sa jej páči! Takže v tom nie som sama!

„Dva poháre Pinot Grigio,“ objednáva Christian bez zaváhania. Nahnevane naňho našpúlim pery.

„Čo?“ zháči sa.

„Chcela som kolu light,“ zašepkám.

Privrie oči do úzkych štrbiniek a zatočí hlavou.

„Ver mi, majú tu výborný Pinot Grigio. Navyše sa bude určite hodiť k jedlu, nech už dostaneme čokoľvek,“ vysvetľuje mi trpezlivo.

„Nech už dostaneme čokoľvek?“

„Áno,“ usmeje sa na mňa tým svojím oslňujúcim úsmevom, s hlavou zľahka naklonenou na jednu stranu, a moje rozladenie je potlačené príjemným chvením okolo žalúdka. Nedokážem si pomôcť a musím mu ten jeho úchvatný úsmev vrátiť.

„Mame si sa páčila,“ odbočí odrazu.

„Naozaj?“ Z jeho slov sa od radosti červenám.

„Naozaj. Vždy si myslela, že som gay.“

Od prekvapenia otváram ústa. A potom si spomeniem na tú otázku... z toho interview... Ach nie.

„Prečo si myslela, že si homosexuál?“ zašeptám.

„Pretože ma nikdy nevidela s dievčaťom.“

„Aha tak... ani so žiadnou z tých pätnástich?“

Pousmeje sa.

„Ty si si to zapamätala. Nie, ani s jednou z tých pätnástich.“

„Aha.“

„Vieš, Anastasia, aj ja som robil tento víkend mnoho vecí prvýkrát,“ povie ticho.

„Vážne?“

„Nikdy som s nikým nespal, nikdy som nepraktikoval sex vo svojej posteli, nikdy som nevzal dievča do Charlie Tango, a nikdy som žiadnu nepredstavil svojej matke. Čo si to so mnou urobila?“ Jeho oči ma doslova prepaľujú. Intenzita toho pohľadu mi berie dych.

Prichádza čašníčka, prináša víno a ja sa musím hneď napiť. Začína sa mi otvárať, alebo je to prosté konštatovanie?

„Ten víkend som si naozaj užila,“ poviem. Christian znovu zúži oči.

„Nehryz si tú peru,“ zavrčí. „Ja tiež,“ dodáva ticho.

„Čo je to vanilkový sex?“ pýtam sa v snahe akýmkoľvek spôsobom vymaniť sa z toho jeho sexi spaľujúceho pohľadu, ktorým ma častuje. Zasmeje sa.

„Skrátka obyčajný sex, Anastasia. Žiadne hračky, ani žiadne špeciálne praktiky,“ pokrčí plecami. Však vieš... vlastne nevieš, ale... proste toto to znamená.“

„Aha, mala som dojem, že to, čo sme prežili, bolo niečo ako čokoládové fondue s čerešničkou navrchu. Ale jasné, čo ja o tom viem.“

Čašníčka nám prináša polievku. Obidvaja si tú tekutinu obzeráme trochu podozrievavo.

„Žihľavová polievka,“ oznámi čašníčka, otočí sa a rázne ma šíruje späť do kuchyne. Myslím, že sa jej nepáči, ako ju Christian ignoruje. Neisto si chlipnem. Je výborná! V tej istej chvíli sa na seba s Christianom prekvapene pozrieme. Zasmejeme sa na tom a Christian nakloní hlavu nabok.

„To je krásny zvuk,“ poteší sa.

„Prečo si nikdy predtým neskúsil vanilkový sex? To si vždy robil... ehm... to, čo robíš?“ vyzvedám so zaujatím.

Pomaly prikývne.

„Tak nejako,“ pripustí váhavo. Trochu sa zamračí a chvíľu sa zdá, že zvádza nejakú vnútornú bitku. Potom sa priamo pozrie – už sa rozhodol. „Keď som mal pätnásť rokov, zviedla ma jedna kamarátka mojej mamy.“

„Och.“ To hádam nie, bol taký mladý.

„Mala veľmi neobyčajné chúťky. Bol som s ňou šesť rokov... ako jej subík,“ pokrčí plecami.

„Ach tak.“ Vďaka jeho náhlemu priznaniu klesá moja mozgová aktivita na nulu.

„Takže viem, o čom to je, čo to obnáša, Anastasia,“ premeriava si ma prenikavým pohľadom.

Ja naňho zízam, neschopná akejkoľvek reakcie. Dokonca aj moje podvedomie mlčí.

„Moje zoznámenie sa so sexuálnym životom neprebehlo práve obvyklým spôsobom.“

Konečne sa spamätám – k slovu prichádza zvedavosť.

„Takže si s nikým nechodil ani na univerzite?“

„Nie.“ Na podporu svojho tvrdenia zavrtí hlavou.

Na okamih nás vyruší čašníčka, ktorá odnáša taniere.

„Prečo?“ pýtam sa, keď je preč.

Cynicky sa zaškerí.

„Naozaj to chceš vedieť?“

„Áno.“

„Nechcel som. Ona bola všetko, po čom som túžil a čo som potreboval. Ba čo viac, vymlátila zo mňa všetko to svinstvo,“ usmeje sa so zasneným výrazom.

Bože, toľko informácií odrazu... ale aj tak chcem vedieť viac.

„Takže, keď to bola teda kamarátka tvojej mamy, koľko mala vlastne rokov?“

Zasmeje sa. „Dosť na to, aby vedela všetko lepšie ako ja.“

„Stretávate sa ešte?“

„Áno.“

„A stále spolu...?“ začervenám sa.

„Nie,“ potrasie hlavou a zhovievavo sa usmeje. „Sme veľmi dobrí priatelia.“

„Aha... a tvoja mama o tom vie?“

To už ma hreší pohľadom nebuď hlúpa.

„Samozrejme, že nie.“

Čašníčka nám prináša divinu, ale všetok môj apetít je nenávratne preč. Takéto odhalenie. Submisívny Christian... No to ma podrž! Poriadne si glgnem vína – samozrejme, mal pravdu, je vynikajúce. No zbohom, toľko informácií. Naozaj mám o čom rozmýšľať. Musím to nejako spracovať, ale až keď budem sama a keď ma Christian nebude rozptyľovať svojou prítomnosťou. Veď je taký dominantný, správa sa ako alfa samec... a teraz touto bombou úplne narušil rovnováhu. On vie, o čom to je.

„To však nemohol byť vzťah na plný úväzok,“ zamyslím sa zmätene.

„Ale bol, aj keď sme spolu neboli neustále. Bolo to... zložité. Chodil som predsa do školy a potom na univerzitu. A teraz sa najedz, Anastasia.“

„Christian, ale ja naozaj nie som hladná.“ Som v šoku z tvojho priznania.

Jeho výraz sa mení na neústupný. „Jedz,“ povie ticho... príliš ticho.

Pozerám naňho. Na muža, ktorý bol ako mladistvý sexuálne zneužívaný... a teraz tu na mňa púšťa hrôzu.

„Daj mi chvíľu,“ vydýchnem. Párkrát zažmurká.

„Dobre,“ povie a ďalej sa venuje svojmu jedlu.

Takto to bude vyzerať, že mu to podpíšem. Bude ma komandovať. Zamračím sa. Naozaj to chcem? Dvíham vidličku a nôž a opatrne sa púšťam do diviny. Je veľmi chutná.

„Takže, takto bude náš... hm... vzťah vyzerať?“ nesmelo sa ozvem. „Budeš mi rozkazovať?“ Nejako sa nemôžem donútiť, aby som sa na neho pozrela.

„Áno.“ Prehltne hlt.

„Chápem.“

„Ale dôležité je, že si to budeš priať,“ dodáva ticho.

Tak o tom vážne pochybujem. Krájam si ďalší kúsok mäsa a nesiem si ho k ústam.

„Bol by to pre mňa veľký skok,“ poviem zamyslene a strčím si ho do úst.

„Určite.“ Na okamih zatvára oči. „Anastasia, musíš sa riadiť inštinktom. Zisti si o tom čo najviac, prečítaj si zmluvu – veľmi rád sa s tebou potom o všetkom porozprávam. Budem v Portlande až do piatka, keby si o tom chcela so mnou hovoriť skôr.“ Odrazu na mňa všetko doslova sype. „Zavolaj mi – môžeme zájsť napríklad na večeru – povedzme v stredu? Naozaj chcem, aby to medzi nami fungovalo. Vlastne, nikdy v živote som nechcel nič tak veľmi ako toto.“

V jeho očiach sa odráža spaľujúca túžba a úprimnosť. A toto je presne to, čo nechápem. Prečo ja? Prečo nie jedna z pätnástich? Ach nie... Tiež sa zo mňa stane obyčajné číslo? Šestnásta v poradí?

„Čo sa stalo s tými pätnástimi?“ vyhŕknem.

Prekvapene zdvihne obočie, ale potom sa zatvári rezignovane. Zľahka potrasie hlavou.

„To je rôzne, ale väčšinou sa to skončilo pri...“ odmlčí sa, myslím, že hľadá správne slová. „Nekompatibilite,“ mykne plecami.

„A ty si myslíš, že ja by som s tebou mohla byť kompatibilná?“

„Áno.“

„Takže už sa so žiadnou z nich nestretávaš?“

„Nie, Anastasia, to sa teda nestretávam. Som monogamný.“

Uf... to je ale novinka.

„Jasné.“

„Jednoducho si o tom zisti čo najviac, Anastasia.“

Odkladám príbor. Už do seba nedostanem ani hlt.

„To je všetko? Už viac nezješ?“

Pokrútim hlavou. Zamračí sa, ale nepovie nič. Pomaly vydýchnem úľavou. Zo všetkých tých nových informácií mám úplne stiahnutý žalúdok, navyše už začínam cítiť to víno. Sledujem, ako poctivo dojedá všetko, čo má na tanieri. Napcháva sa ako kôň. Určite veľa cvičí, inak by nebol v takej forme. Hlavou mi prebleskne spomienka na to, ako mu pyžamové nohavice voľne obopínali boky. Tá vízia ma úplne rozhodí. Nepokojne sa posuniem na stoličke. Christian sa na mňa pozrie a ja sa začervenám.

„Dal by som čokoľvek za to, aby som vedel, na čo práve myslíš,“ povzdychne si. Vďaka tomu sa začervenám ešte viac.

Na tvári sa mu usadí ten hriešny úsmev.

„Určitú predstavu by som už mal,“ doberá si ma mierne.

„Som rada, že mi nevidíš do hlavy.“

„Do hlavy nie, Anastasia, ale vidím, čo hovorí tvoje telo – to, s ktorým som sa včera tak dobre zoznámil,“ povie podmanivo. Ako môže takto striedať nálady? Je taký nepredvídateľný... Vôbec nie je ľahké udržať s ním krok.

Zakýva na čašníčku a požiada o účet. Keď zaplatí, vstane a nastaví mi dlaň.

„Poď.“ Vezme ma za ruku a odvedie späť k autu. Ten dotyk, telo na telo, to je z jeho strany niečo také nečakané... príliš normálne a intímne. To bežné láskyplné gesto mi skrátka vôbec nesedí s tým, čo so mnou chce robiť v tej miestnosti... v Červenej mučiarni.

Z Olympie do Vancouveru ideme mlčky, každý z nás pohrúžený do svojich vlastných myšlienok. Keď zaparkuje pred naším domom, je päť hodín popoludní. Za oknami sa svieti – Kate je doma. Určite balí, pokiaľ tam ešte stále nie je Elliot. Christian vypne motor a ja si uvedomujem, že sa s ním musím rozlúčiť.

„Chceš ísť ďalej?“ ponúkam mu. Nechcem, aby už išiel. Chcela by som ten náš spoločný čas nejako predĺžiť.

„Nie, musím pracovať,“ povie jednoducho a uprie na mňa ten svoj nepreniknuteľný pohľad.

Sklopím oči k svojim rukám a sledujem, ako sa moje prsty preplietajú. Odrazu je mi smutno. On odchádza...

Natiahne sa a chytí ma za jednu ruku, pomaly si ju zdvihne k ústam a nežne pobozká jej chrbát... také staromódne a nežné gesto. Srdce mi tlčie ako opreteky.

„Ďakujem za víkend, Anastasia. Bol... úžasný. Takže v stredu? Vyzdvihnem ťa v práci alebo kdekoľvek inde,“ hovorí ticho.

„V stredu,“ poteším sa.

Znovu mi pobozká ruku a potom ju vráti do môjho lona. Vystupuje z auta, obchádza ho a otvára mi dvere. Prečo sa odrazu cítim taká okradnutá? V krku sa mi tvorí hrča. Nesmiem dovoliť, aby ma takto videl. Nasadzujem úsmev a vystupujem. Odhodlane kráčam po chodníku k domu s vedomím, že tam budem musieť čeliť Kate, a toho sa už dopredu bojím.

V polovičke cesty sa ešte raz otáčam. No tak, vzchop sa, Steelová, nadávam si.

„Hej... aby som nezabudla – mám na sebe tvoje boxerky.“ Obdarím ho malým úsmevom a vytiahnem si okraj jeho boxeriek tak, aby ich videl. Prekvapením mu padá sánka. Aká skvelá prehnaná reakcia! Okamžite sa mi zlepšuje nálada a ja sebavedome dokončím svoju cestu k domu. Časť môjho ja bojuje s nutkaním vyskočiť a víťazoslávne mávnuť rukou vo vzduchu. ÁNO! Aj moja vnútorná bohyňa je z toho celá bez seba.

Kate je v obývačke a balí si knihy do škatúľ.

„Tak už si späť? Kde je Christian? Ako ti je?“ pýta sa náhlivo, skoro dychtivo, a hrnie sa ku mne, chytá ma za ramená a podrobne skúma moju tvár. A to všetko skôr, než vôbec stihnem povedať ahoj.

Doparoma... Kate a tá jej nekompromisná tvrdohlavosť... a proti tomu ja, viazaná mlčanlivosťou vďaka nejakej nelegálne uzatvorenej dohode. To bude o život. „Tak aké to bolo? Musela som na teba stále myslieť. Teda, až keď Elliot odišiel,“ usmeje sa rozmarne.

Nemôžem si pomôcť a musím sa zasmiať jej neskrývanému záujmu a šialenej zvedavosti. Ale odrazu ma premknú rozpaky a zrumeniem. To, čo sa stalo, bolo hrozne... intímne. Všetko. Navyše – keď som videla a viem, čo všetko Christian skrýva. Ale musím sa jej zdôveriť aspoň s niečím, pretože inak ma nenechá na pokoji.

„Bolo to dobré, Kate. Dosť dobré, aspoň myslím,“ priznávam potichu a snažím sa skryť hanblivý veľavravný úsmev.

„Myslíš?“

„No, nemám to s čím porovnať, však?“ ospravedlňujúco pokrčím plecami.

„Podarilo sa mu urobiť ťa?“

Už je to tu. Kate sa s tým teda nepára. Som červená až za ušami.

„Podarilo,“ zamumlem neochotne.

Kate ma dotiahne k pohovke a obidve sa posadíme. Berie si moje ruky do dlaní.

„Tak to je teda dobrý,“ hľadí na mňa neveriacky. „A pritom to bolo po prvýkrát. Nuž, Christian musí naozaj vedieť, čo robí.“

Ach, Kate, keby si len vedela...

„Moje prvýkrát bolo odporné,“ pokračuje a nasadzuje tragikomický výraz.

„Fakt?“ Tým ma zaujala. Je to niečo, s čím sa mi nikdy predtým nezdôverila.

„Áno, Steve Patrone. Stredná škola, vygumovaný športovec,“ strasie sa odporom. „Bol hrubý. Ja som nebola pripravená. Obidvaja sme boli opití. Poznáš to – typická pomaturitná katastrofa. Fuj, trvalo mesiace, než som sa odhodlala skúsiť to znovu. Nie s ním... so zbabelcom. Bola som veľmi mladá. Urobila si dobre, že si počkala.“

„Kate, znie to hrôzostrašne.“

Zatvári sa skormútene.

„Áno, na prvý orgazmus pri sexe som si musela počkať skoro rok. A pozri sa na seba... hneď na prvýkrát.“

Hanblivo prikývnem. Moja vnútorná bohyňa sedí v lotosovej pozícii a tvári sa vyrovnane, až na ten významný samoľúby úsmev na perách.

„Som rada, že si do toho šla s niekým, kto tomu rozumie,“ žmurkne na mňa. „A kedy sa zase uvidíte?“

„V stredu. Ideme na večeru.“

„Takže sa ti stále páči?“

„Páči. Ale nie som si istá... budúcnosťou.“

„Prečo?“

„On je veľmi komplikovaný, Kate. Vieš, žije v úplne inom svete ako ja.“ Skvelá výhovorka. A tiež ľahko uveriteľná. Oveľa lepšie ako priznanie: Má Červenú mučiareň a chce si zo mňa urobiť sexuálnu otrokyňu.

„Ale, Ana, peniaze do toho, prosím, nemiešaj. Elliot mi vravel, že ešte nevidel Christiana s niekým chodiť.“

„Nie?“ hlas mi vyletí o niekoľko oktáv vyššie.

Príliš nápadné, Steelová! Moje podvedomie ma štuchne naštvaným pohľadom a k tomu mi hrozí svojím dlhým kostnatým prstom. Potom sa premení na váhy spravodlivosti, aby mi pripomenulo, že ma Christian môže zažalovať, ak si otvorím ústa. Haha... a čo si na mne asi tak vezme? Všetky moje peniaze? Až budem robiť ten prieskum, nesmiem si na Googli zabudnúť pozrieť tresty za porušenie Dohody o mlčanlivosti. Pripadá mi, ako keby som dostala domácu úlohu. Možno ma oznámkuje. Červenám sa, keď si spomeniem na tú jednotku, ktorú mi dal dnes ráno za kúpeľňové laboratórne cvičenie.

„Čo je, Ana?“

„Uhm... len som si spomenula na niečo, čo povedal.“

„Vyzeráš inak,“ vraví láskavo.

„Tiež sa tak cítim. A celá boľavá,“ priznávam.

„Boľavá?“

„Trochu,“ zastonám.

„Ja tiež. Muži,“ predstiera znechutenie. „Sú ako zvieratá.“ Obidve sa tomu zasmejeme.

„Aj ty si boľavá?“ uisťujem sa neveriacky.

„Áno... doslova zničená,“ chichúňa sa.

„Tak mi o tom Elliotovi Ničiteľovi rozprávaj,“ vyzvem ju, keď sa dosmejeme. Uf, prvýkrát od chvíle, keď som sa postavila do toho frontu v tom bare, sa cítim uvoľnene. To bolo predtým, než to všetko odštartoval ten telefonát – vtedy som ešte Christiana Greya obdivovala iba z diaľky. Šťastné bezstarostné časy.

Kate sa začervená. Bože... Katherine Agnes Kavanaghová à la Anastasia Rose Steelová. A dokonca jej vlhne pohľad. Takúto reakciu na muža som u nej ešte nikdy nevidela. Sánku budem musieť dvíhať odniekiaľ z podlahy. Kde je Kate a čo si s ňou urobila?

„Ach, Ana,“ rozplýva sa. „On je taký... proste všetko. A keď sme spolu... uf... je naozaj dobrý,“ nedokáže zo seba dostať jedinú súvislú vetu. Takže je v tom až po uši.

„Myslím, že sa mi pokúšaš povedať, že ho máš rada.“

Prikývne, a usmieva sa pritom ako mesiačik.

„A uvidím ho v sobotu. Pomôže nám so sťahovaním.“ Zatlieska, vyskočí z gauča a odtancuje k oknu. Dofrasa, to sťahovanie – úplne som na to zabudla. Napriek škatuliam všade okolo nás.

„Tak to je od neho pekné,“ prikývnem uznanlivo. Aspoň ho tiež spoznám. A možno mi pomôže lepšie porozumieť jeho zvláštnemu, znepokojujúcemu bratovi.

„Čo ste vlastne včera večer podnikli?“ vyzvedám. S hlavou naklonenou na bok dvíha obočie a hádže na mňa pohľad čo-asi-myslíš-ty-hlúpa.

„Presne to, čo ste podnikali vy dvaja, s tým rozdielom, že my sme mali najskôr večeru,“ posmieva sa mi. „Fakt si v poriadku? Vyzeráš, ako keby ťa to dosť zobralo.“

„Tiež sa tak cítim. Christian je veľmi... intenzívny.“

„Áno, to som si všimla. Ale bol na teba milý, však?“

„To hej,“ uisťujem ju. „Som hrozne hladná, nemala by som niečo uvariť?“

Prikývne na súhlas a berie ďalšie dve knihy, aby ich zabalila.

„Čo chceš robiť s tými štrnásťtisícovými knihami?“

„Vrátim mu ich.“

„Naozaj?“

„Je to prehnaný darček. Jednoducho ho nemôžem prijať – teraz už vôbec nie,“ zaškerím sa na ňu a ona chápavo prikývne hlavou.

„Tomu rozumiem. Prišli ti nejaké listy a tiež ti hodinu čo hodinu volal José. Jeho hlas znel úplne zúfalo.“

„Zavolám mu,“ odpoviem neurčito. Keby som jej povedala, čo vyviedol, dala by si ho na raňajky. Beriem si listy z jedálenského stola a rýchlo ich otváram.

„Pozývajú ma na pohovory! O štrnásť dní v Seattli, na tie pracovné stáže.“

„Do ktorého vydavateľstva?“

„Do obidvoch!“

„Vravela som ti, že tvoj školský priemer ti otvorí dvere, Ana.“

Kate už má, samozrejme, dohodnutú stáž v The Seattle Times. Jej otec má známeho, ktorý má známeho...

„Čo hovoril Elliot na to, že odchádzaš?“ pýtam sa.

Kate vojde do kuchyne a po prvýkrát za večer sa zatvári smutne.

„Vraví, že to chápe. Na jednu stranu sa mi tam teraz hneď nechce, ale na druhú ma láka predstava, že sa budem pár týždňov vyvaľovať pri mori. Navyše, mama tam zostáva, pretože si myslí, že je to naša posledná spoločná rodinná dovolenka pred tým, než nás s Ethanom pohltí svet práce.“

Ja som Štáty nikdy neopustila. Kate ide s rodičmi a so svojím bratom Ethanom na celé dva týždne na Barbados. Bez Kate budem v našom novom byte hrozne osamelá. Bude to zvláštne. Ethan sa túla po svete už od minulého roku, keď spromoval. Napadá mi, či ho vôbec ešte pred odchodom uvidím. Je to sympoš. Zo zamyslenia ma vytrhne zvonenie telefónu.

„To bude José,“ povzdychnem si a siahnem po slúchadle – viem, že sa s ním už musím porozprávať.

„Ahoj.“

„Ana, už si sa vrátila!“ vyhŕkne José s úľavou.

„Už to tak vyzerá,“ vyhlásim ironicky a prevraciam oči.

Chvíľu je ticho.

„Môžem ťa vidieť? Ten piatok ma naozaj veľmi mrzí. Bol som opitý... a ty... ach. Ana, prosím, odpustíš mi to?“

„Jasné, že ti to odpustím, José. Len to už, prosím, nikdy nerob. Veď vieš, ako je to s nami.“

Ťažko a smutne si vzdychne.

„Ja viem, Ana, iba som myslel... keby som ťa pobozkal... že by sa to možno zmenilo.“

„José, ja ťa mám veľmi rada, a si pre mňa dôležitý. Si ako brat, ktorého som nikdy nemala. A to sa nezmení. A ty to vieš.“ Štve ma, že mu to musím povedať, ale je to pravda.

„Takže ty s ním teraz chodíš?“ V jeho hlase cítiť sklamanie.

„José, nechodím s nikým.“

„Veď si s ním strávila noc.“

„Do toho ťa nič nie je.“

„Je to kvôli jeho peniazom?“

„José! Ako sa opovažuješ?!“ zakričím naňho šokovaná jeho drzosťou.

„Ana,“ zakňučí a znovu sa ospravedlňuje.

Jednoducho sa nedokážem zaoberať jeho neopodstatnenou žiarlivosťou. Viem, že sa cíti ukrivdený, ale mňa teraz naplno zamestnáva Christian Grey.

„Možno by sme mohli ísť spolu zajtra na kávu alebo len tak niekam von. Ja ti zavolám,“ nasadzujem zmierlivý tón. Je to môj kamarát a mám ho naozaj rada. Lenže toto sa mi práve teraz nehodí.

„Tak zajtra. Zavoláš?“ Jeho hlas je plný nádeje a mňa z toho až pichne pri srdci.

„Jasné... dobrú noc, José,“ položím bez toho, že by som čakala na odpoveď.

„Čo sa tu deje?“ dožaduje sa odpovede Katherine s rukami v bok. Hovorím si, že najlepšie bude vyjsť s pravdou von. Vyzerá totiž ešte zanovitejšie ako inokedy.

„V piatok to na mňa skúsil.“

„José?! A Christian Grey? Anastasia Steelová, tvoje feromóny určite pracujú nadčas. Čo si doparoma ten blázon myslel, že robí?“ nechápavo zakrúti hlavou a vracia sa k baleniu škatúľ.

O tridsaťpäť minút neskôr si robíme prestávku na našu domácu špecialitu – moje lasagne. Kate otvára fľašu vína a spoločne si sadáme medzi všetky tie škatule. Jeme, popíjame lacné červené a pozeráme sa na stupídne programy v televízii. Je to také normálne, tak neskutočne príjemné po tých posledných štyridsiatich ôsmich hodinách plných... šialenstva. Je to vôbec prvé jedlo, ktoré si za ten čas vychutnávam bez náhlenia a bez nervozity z neustáleho sekírovania. Čo to má stále s tým jedlom? Kate umýva riad a ja balím veci z obývačky. Zostáva nám iba gauč, televízor a konferenčný stolík. Čo viac človek potrebuje? Ešte musíme zabaliť kuchyňu a spálne. Ale na to mám celý týždeň.

Znovu zvoní telefón. Tentoraz je to Elliot. Kate na mňa zažmurká a odbieha do svojej izby, ako keby mala štrnásť rokov. Vie, že by si teraz mala pripravovať reč na záverečnú promóciu, ale vyzerá to tak, že Elliot je dôležitejší. Čo len na tých Greyovcoch je? Čo nás na nich tak rozrušuje, pohlcuje a priťahuje? Znova si upíjam z vína.

Zľahka prepínam televízne programy, ale v kútiku mysle si uvedomujem, že len odďaľujem nevyhnutné. Tá zmluva už určite vypálila do bočného vrecka mojej kabelky dieru. Mám vôbec silu ju ešte dnes večer čítať?

Vkladám si hlavu do dlaní. José a Christian – obidvaja odo mňa niečo chcú. S Josém si nejako poradím. Ale Christian... v jeho prípade je nutný úplne iný prístup a chápanie. Mám váhavé nutkanie utiecť a niekam sa skryť. Čo si len počnem? V duchu vidím jeho uhrančivé sivé oči, ten intenzívny a ohnivý pohľad... len pri tej spomienke vo mne všetko zovrie a inštinktívne zalapám po dychu. Ani tu nemusí byť a ja som vzrušená. To predsa nemôže byť iba o sexe. Vybavujem si jeho hravé doberanie pri raňajkách, jeho radosť, keď sa mi páčil let helikoptérou, ako hral na klavíri – tú krásnu, ale smutnú skladbu.

Má takú komplikovanú osobnosť. A ja už tak trochu rozumiem prečo. Keď je mladý muž ukrátený o dospievanie, sexuálne zneužitý nejakou zlomyselnou pani Robinsonovou... niet sa čo diviť, že predčasne dospel. Zovrie mi srdce, keď pomyslím na to, čo musel zažiť. Lenže som príliš neskúsená, aby som si to vôbec vedela predstaviť... hoci ten prieskum by mi to mal aspoň trochu objasniť. A chcem to vôbec? Chcem vôbec preskúmať svet, o ktorom nič neviem? Ťažké rozhodnutie.

Keby som ho nestretla, žila by som ešte stále v sladkej nevedomosti. Myšlienky ma zľahka unášajú späť k dnešnej noci a ránu... k úžasnému a zmyselnému sexu, aký som nezažila. Chcem sa toho vzdať? NIE! zvrieskne moje podvedomie... a moja vnútorná bohyňa prikývne v tichom súhlase.

Kate sa šuchce späť do obývačky s úsmevom od ucha k uchu. Možno sa zamilovala. Neveriacky na ňu pozerám, takto sa totiž nikdy nesprávala.

„Ja idem spať, Ana. Som strašne uťahaná.“

„Tiež pôjdem.“

Objíma ma.

„Som šťastná, že si sa vrátila v poriadku. Ale aj tak mi na Christianovi niečo nesedí,“ dodáva ticho, ospravedlňujúco. Venujem jej malý povzbudivý úsmev – a pritom sa mi celý čas motá v hlave: Ako to, dočerta, mohla poznať? Presne toto z nej urobí skvelú novinárku. Tá jej neochvejná intuícia.

S kabelkou v ruke sa malátne vlečiem do svojej izby, Som vyčerpaná zo všetkej tej fyzickej námahy za uplynulý deň a zo šialenej dilemy, ktorej teraz čelím. Sadnem si na posteľ a váhavo vyťahujem konopnú obálku z kabelky, znovu a znovu ju obraciam v rukách. Chcem naozaj spoznať rozsah Christianovej zvrátenosti? Je to také znepokojivé. Nakoniec s hlbokým nádychom a so srdcom až kdesi v krku obálku roztrhnem.

Kapitola 11

V obálke je niekoľko papierov. So srdcom stále divoko búchajúcim ich vyťahujem von, usadím sa na posteľ a začínam čítať.

ZMLUVA

Uzatvorená dňa _____ 2011 („Deň podpisu zmluvy“)

Zmluvné strany:

PÁN CHRISTIAN GREY, bydlisko 301 Escala, Seattle, WA 98889

(ďalej iba „Dominujúci“)

SLEČNA ANASTASIA STEELOVÁ, bydlisko 1114 Green Street, Apartment 7, Haven Heights, Vancouver, WA 98889

(ďalej iba „Podriadená“)

Zmluvné strany súhlasia s NASLEDUJÚCIM:

1. Všetky uvedené náležitosti sú súčasťou záväznej zmluvy medzi Dominujúcim a Podriadenou.

Základné ustanovenia:

2. Predmetom tejto zmluvy je umožniť Podriadenej preskúmanie jej senzuality a bezpečné stanovenie jej hraníc s rešpektom a ohľadom na jej potreby, zdravie a duševnú pohodu.

3. Dominujúci a Podriadená súhlasia a potvrdzujú, že všetky činnosti, ktoré sa vzťahujú k danej zmluve, sú dobrovoľné, podliehajú mlčanlivosti a budú vykonávané v rámci hraníc a bezpečnostných opatrení dohodnutých ďalej. Dodatočné hranice a ďalšie bezpečnostné opatrenia je možné dohodnúť písomne.

4. Dominujúci a Podriadená ručia za to, že netrpia žiadnou sexuálne prenosnou, infekčnou, vážnou alebo život ohrozujúcou chorobou vrátene HIV, herpesu, hepatitídy a ďalších. Pokiaľ by vo Výkonnom období (definované ďalej) alebo v prípade predĺženia zmluvy a v ďalšom období jedna alebo druhá zmluvná strana mala podozrenie, alebo by jej bola priamo diagnostikovaná niektorá z už uvedených chorôb, je táto osoba povinná bez odkladu oznámiť túto skutočnosť druhej strane, a to skôr, než dôjde k akejkoľvek forme fyzického kontaktu medzi obidvoma stranami.

5. Dodržiavanie už uvedených ustanovení, záväzkov a záruk (ako aj dodatočne dohodnutých hraníc a bezpečnostných opatrení, pozri Článok 3) je podmienkou platnosti tejto zmluvy. Akýmkoľvek porušením základných ustanovení zmluva s okamžitou platnosťou zaniká, a obidve strany týmto potvrdzujú, že za následky takého správania ponesú voči druhej strane úplnú zodpovednosť.

6. Obsah tejto zmluvy bude interpretovaný s prihliadnutím na účel, za akým bola zmluva uzatvorená, a na základné ustanovenia obsiahnuté v článkoch 2 – 5.

úloha

7. Dominujúci preberá zodpovednosť za duševnú a fyzickú pohodu, náležitý výcvik, vedenie a poslušnosť Podriadenej. Dominujúci bude rozhodovať o spôsobe tohto výcviku, jeho vedení a získavaní poslušnosti Podriadenej, ako aj o čase a mieste výkonu s ohľadom na ustanovenia, obmedzenia a bezpečnostné opatrenia, dohodnuté v zmluve alebo v dodatočných ustanoveniach dohodnutých na základe Článku 3.

8. Pokiaľ Dominujúci nedodrží základné ustanovenia a obmedzenia alebo bezpečnostné opatrenia dohodnuté v zmluve, alebo dodatočné dohody na základe Článku 3, je Podriadená oprávnená túto zmluvu okamžite vypovedať, a bez odkladu sa zriecť služby Dominujúcemu.

9. Predmetom dohody a Článkov 2 – 5 je služba a poslušnosť Podriadenej voči Dominujúcemu za všetkých okolností. Na základe ustanovenia, obmedzenia a bezpečnostných opatrení dohodnutých v zmluve alebo v dodatočných dohodách podľa Článku 3 uspokojí Podriadená bez námietok a zaváhania akúkoľvek žiadosť Dominujúceho, a rovnako bude bez námietok a zaváhania akceptovať jeho výcvik, vedenie a získavanie jej poslušnosti v akejkoľvek forme.

Nadobudnutie platnosti a výkonné obdobie

10. Dominujúci a Podriadená vstupujú do zmluvného vzťahu dňom podpisu tejto zmluvy, sú si plne vedomí jej podstaty a zaväzujú sa k bezpodmienečnému dodržiavaniu jej ustanovení.

11. Táto zmluva je platná na obdobie troch kalendárnych mesiacov odo dňa podpisu zmluvy („Výkonné obdobie“). Po uplynutí Výkonného obdobia prerokujú zmluvné strany, či je táto zmluva a jej ustanovenia vyhovujúca a či ňou boli naplnené potreby obidvoch strán. Každá zo zmluvných strán môže navrhnúť predĺženie zmluvy, úpravy základných ustanovení alebo aj ďalšie dohody. Pokiaľ sa zmluvné strany na ďalšom predĺžení nedohodnú, zmluva zaniká a obidve zmluvné strany sa rozídu bez akýchkoľvek vzájomných záväzkov.

DISPONIBILITA

12. Podriadená bude Dominujúcemu k dispozícii od piatkového večera do nedeľného poludnia každý týždeň v priebehu Výkonného obdobia v časoch, ktoré určí Dominujúci („Čas výcviku“). Dodatočné výcvikové hodiny môžu byť vzájomne dohodnuté podľa potreby.

13. Dominujúci si vyhradzuje právo prepustiť Podriadenú zo svojich služieb kedykoľvek a z akéhokoľvek dôvodu. Podriadená môže kedykoľvek zažiadať o prepustenie, táto žiadosť bude posúdená a vyhodnotená Dominujúcim na základe práv Podriadenej stanovených v článkoch 2 – 5 a 8.

Miesto výkonu

14. Podriadená bude Dominujúcemu k dispozícii v Čase výcviku a v ďalších dohodnutých hodinách na miestach určených Dominujúcim. Dominujúci uhradí Podriadenej všetky náklady spojené s dopravou na príslušné miesto.

Ustanovenia o službe

15. Nasledujúce ustanovenie o službe bolo prerokované a odsúhlasené a zmluvné strany sa ním budú v priebehu Výkonného obdobia riadiť. Obidve strany sú si plne vedomé toho, že môžu nastať situácie, ktoré nie sú v zmluve alebo v ustanoveniach o službe definované, a že určité situácie môžu byť predmetom nového prerokovania. V takom prípade môžu byť prostredníctvom dodatkov dohodnuté nové články. Tieto články a dodatky musia byť odsúhlasené, doložené a podpísané obidvomi zmluvnými stranami a musia vyhovovať základným ustanoveniam uvedeným v Článkoch 2 – 5.

Dominujúci

15.1 Dominujúci bude za všetkých okolností dbať na zachovávanie zdravia a bezpečnosti Podriadenej. Dominujúci Podriadenej nedovolí, ani od nej nebude požadovať alebo sa domáhať toho, aby sa s Dominujúcim zúčastňovala akýchkoľvek aktivít uvedených v Prílohe 2 zmluvy alebo akýchkoľvek aktivít, ktoré jedna zo strán považuje za nebezpečné. Dominujúci nebude vykonávať, ani nepripustí, aby boli vykonávané akékoľvek aktivity, ktoré by mohli Podriadenej spôsobiť vážne poranenia alebo ju ohroziť na živote. Články 15.2 – 15.24 musia byť vždy interpretované s ohľadom na článok 15.1 a základné ustanovenia uvedené v článkoch 2 – 5.

15.2 Dominujúci bude v priebehu Času výcviku považovať Podriadenú za majetok, ktorý vlastní, kontroluje a cvičí a ktorému dominuje. Dominujúci bude v priebehu Času výcviku alebo v priebehu ďalších dohodnutých hodín zaobchádzať s telom Podriadenej akýmkoľvek spôsobom, ktorý uzná za sexuálne alebo inak vyhovujúci.

15.3 Dominujúci poskytne Podriadenej taký výcvik a odborné vedenie, aby si plnila svoje povinnosti voči Dominujúcemu riadnym spôsobom.

15.4 Dominujúci zabezpečí čisté a bezpečné prostredie, v ktorom bude môcť Podriadená riadne plniť svoje povinnosti voči Dominujúcemu.

15.5 Dominujúci bude cvičiť Podriadenú podľa potreby tak, aby si bola plne vedomá svojej submisívnej úlohy voči Dominujúcemu a aby Podriadenú odradil od prípadného neprijateľného správania. Dominujúci smie Podriadenú biť bičíkom, korbáčmi... alebo rukou, alebo inak fyzicky trestať tak, ako uzná za vhodné na získanie jej disciplíny, pre svoje vlastné potešenie alebo i akéhokoľvek iného dôvodu, ktorý nie je povinný uvádzať.

15.6 V priebehu výcviku a pri získavaní disciplíny Podriadenej bude Dominujúci dbať na to, aby na tele Podriadenej nevznikli žiadne trvalé stopy alebo zranenia vyžadujúce lekárske ošetrenie.

15.7 V priebehu výcviku a pri získavaní disciplíny Podriadenej bude Dominujúci dbať na to, aby metódy výcviku a nástroje používané na získanie disciplíny boli bezpečné, aby nespôsobili Podriadenej vážnu ujmu na zdraví a aby nimi neboli v žiadnom prípade prekročené hranice podrobne definované ďalej v zmluve.

15.8 V prípade choroby alebo poranenia sa Dominujúci o Podriadenú náležite postará, dohliadne na jej úplné zotavenie, poskytne jej morálnu podporu, a pokiaľ to uzná za nevyhnutné, zaistí Podriadenej lekársku starostlivosť.

15.9 Dominujúci sa bude starať o svoje zdravie, a pokiaľ to bude jeho zdravotný stav vyžadovať, vyhľadá lekársku starostlivosť, aby zaistil zachovanie bezpečného prostredia pre Podriadenú.

15.10 Dominujúci neposkytne Podriadenú inému Dominujúcemu.

15.11 Dominujúci smie Podriadenú pripútavať, spútavať alebo zväzovať kedykoľvek v priebehu Času výcviku, i v ďalších dohodnutých hodinách z akéhokoľvek dôvodu, a to na tak dlho, ako uzná za vhodné, aby nepoškodil zdravie alebo neohrozil bezpečnosť Podriadenej.

15.12 Dominujúci ručí za to, že všetko vybavenie používané na účely výcviku a na získanie disciplíny Podriadenej bude vždy udržiavané v bezchybnom stave a hygienickej čistote.

Podriadená

15.13 Podriadená uzná Dominujúceho ako svojho vládcu s vedomím, že sa stáva jeho výhradným vlastníctvom, ktoré smie Dominujúci využívať pre svoje potešenie počas celého Výkonného obdobia, v Čase výcviku alebo v ďalších dohodnutých hodinách.

15.14 Podriadená bude dodržiavať pravidlá („Pravidlá“) uvedené v Prílohe 1 zmluvy.

15.15 Podriadená bude slúžiť Dominujúcemu akýmkoľvek spôsobom, ktorý od nej bude vyžadovať, a vynasnaží sa ho potešiť za všetkých okolností, ako najlepšie dokáže.

15.16 Podriadená urobí všetky opatrenia nutné na udržanie dobrej zdravotnej kondície a vyžiada si alebo vyhľadá lekárske ošetrenie, kedykoľvek to bude nutné; tiež bude Dominujúceho informovať o všetkých zdravotných komplikáciách, aké sa u nej vyskytnú.

15.17 Podriadená bude dbať na to, aby pravidelným užívaním hormonálnej antikoncepcie predišla otehotneniu.

15.18 Podriadená sa bez zaváhania podrobí akémukoľvek disciplinárnemu postihu, ktorý uzná Dominujúci za vhodný, a bude vždy myslieť na svoje postavenie a svoju úlohu voči Dominujúcemu.

15.19 Podriadená sa nebude dotýkaním alebo iným spôsobom pokúšať o sebauspokojenie bez výslovného povolenia Dominujúceho.

15.20 Podriadená sa bez zaváhania alebo diskusie podrobí akejkoľvek sexuálnej aktivite, ktorú od nej bude Dominujúci požadovať.

15.21 Podriadená sa podrobí šľahaniu bičíkom, bitiu rukou, trstenicou, koženými alebo drevenými korbáčmi alebo akémukoľvek inému disciplinárnemu postihu, ktorý sa Dominujúci rozhodne vykonať, bez zaváhania, otázok alebo námietok.

15.22 Podriadená sa nesmie Dominujúcemu dívať priamo do očí s výnimkou prípadov, keď bude na to výslovne vyzvaná. V prítomnosti Dominujúceho ponechá Podriadená sklopený zrak a bude sa správať ticho a úctivo.

15.23 Podriadená sa bude k Dominujúcemu vždy správať zdvorilo a bude ho oslovovať výhradne pán, pán Grey alebo iným titulom, ktorý jej Dominujúci určí.

15.24 Podriadená sa nesmie Dominujúceho dotýkať bez jeho výslovného dovolenia.

aktivity

16. Podriadená sa nebude zúčastňovať žiadnych činností alebo sexuálnych aktivít, ktoré jedna zo zmluvných strán považuje za nebezpečné, alebo takých, ktoré sú uvedené v Prílohe 2.

17. Dominujúci a Podriadená prerokovali činnosti uvedené v Prílohe 3 a písomne do nej zaznamenali, že s jednotlivými činnosťami tam uvedenými súhlasia.

Únikové slová

18. Dominujúci a Podriadená sú si vedomí, že Dominujúci môže voči Podriadenej vzniesť také požiadavky, ktorým nie je možné v čase ich vykonávania čeliť bez fyzickej, emocionálnej, duševnej alebo inej ujmy. V takýchto prípadoch môže Podriadená použiť Únikové slovo („Únikové slovo/á“). S ohľadom na závažnosť situácie môžu byť použité dve Únikové slová.

19. Únikové slovo „Žltá“ bude použité na upozornenie Dominujúceho, že sa Podriadená pocitovo blíži k hranici znesiteľnosti.

20. Únikové slovo „Červená“ bude použité na upozornenie Dominujúceho, že podriadená už nedokáže naďalej znášať požiadavky Dominujúceho. Po vyslovení tohto slova bude akcia Dominujúceho s okamžitou platnosťou ukončená.

záver

21. My, podpísaní, potvrdzujeme, že sme sa zoznámili s obsahom zmluvy a plne mu rozumieme. Akceptujeme jej podmienky na základe slobodnej vôle a toto potvrdzujeme svojimi podpismi:

Dominujúci: Christian Grey

Dátum:

Podriadená: Anastasia Steelová

Dátum:

PRÍLOHA 1

PRAVIDLÁ

Poslušnosť:

Podriadená okamžite uposlúchne akýkoľvek príkaz Dominujúceho bez zaváhania alebo výhrad v najkratšom možnom čase. Podriadená bude súhlasiť s akoukoľvek sexuálnou aktivitou, ktorú Dominujúci uzná za vhodnú a uspokojujúcu s výnimkou tých, ktoré sú považované za Hranice prípustnosti (pozri Prílohu 2). Urobí tak s radosťou a bez zaváhania.

Spánok:

Podriadená si v čase, ktorú nebude tráviť s Dominujúcim, dopraje minimálne osem hodín spánku denne.

Strava:

Podriadená sa bude príkladne stravovať podľa priloženého stravovacieho plánu (pozri Prílohu 4) tak, aby sa udržiavala v dobrej kondícii a duševnej pohode. S výnimkou ovocia nebude podriadená medzi jednotlivými jedlami nič jesť.

Odev:

Počas Výkonného obdobia bude Podriadená nosiť odev schválený Dominujúcim. Dominujúci poskytne Podriadenej na nákup požadovaného oblečenia finančné prostriedky, ktoré bude Podriadená využívať. Dominujúci bude Podriadenú sprevádzať pri nákupe oblečenia pre zvláštne príležitosti. Pokiaľ to bude Dominujúci požadovať, bude Podriadená v priebehu Výkonného obdobia nosiť akékoľvek doplnky, ktoré Dominujúci uzná za vhodné, kedykoľvek to bude Dominujúci vyžadovať.

Kondičné cvičenie:

Dominujúci zabezpečí Podriadenej štyrikrát do týždňa osobného trénera na hodinovú cvičebnú lekciu v časoch, na ktorých sa Podriadená s dotyčným dopredu dohodne. Osobný tréner bude Dominujúceho informovať o pokrokoch, ktoré Podriadená dosiahne.

Osobná hygiena/Starostlivosť o zovňajšok:

Podriadená sa bude za všetkých okolností udržovať v čistote a bude depilovaná alebo epilovaná. Podriadená bude navštevovať kozmetický salón podľa výberu Dominujúceho a v časoch, ktoré jej Dominujúci určí, a podstúpi tam akúkoľvek kúru, ktorú uzná Dominujúci za vhodnú. Všetky výdavky s týmto spojené bude znášať Dominujúci.

Osobná bezpečnosť:

Podriadená nebude konzumovať nadmerné množstvo alkoholických nápojov, fajčiť, užívať návykové látky alebo sa vystavovať akémukoľvek zbytočnému riziku.

Osobné kvality:

Podriadená nebude udržiavať žiadny sexuálny vzťah s kýmkoľvek okrem Dominujúceho. Podriadená sa bude za všetkých okolností správať zdvorilo a skromne. Je stotožnená s tým, že jej správanie na verejnosti priamo odráža osobnosť Dominujúceho. Podriadená sa bude zodpovedať z akéhokoľvek priestupku, previnenia alebo nevhodného správania, ku ktorému dôjde za neprítomnosti Dominujúceho.

Akékoľvek porušenie uvedených pravidiel znamená okamžitý trest, jeho charakter určí Dominujúci.

PRÍLOHA 2

hranice prípustnosti

Činnosti zahrňujúce hru s ohňom.

Činnosti zahrňujúce močenie alebo defekáciu a ich produkty.

Činnosti zahrňujúce použitie ihiel, nožov, nástrojov porušujúcich kožu alebo spôsobujúcich krvácanie.

Činnosti zahrňujúce použitie gynekologického lekárskeho vybavenia.

Činnosti zahrňujúce zneužitie detí alebo zvierat.

Činnosti, ktoré by zanechali trvalé stopy na koži.

Činnosti spojené s dusením.

Činnosti zahrňujúce priamy telesný kontakt s elektrickým prúdom (či už striedavým, alebo jednosmerným), ohňom alebo plameňmi.

PRÍLOHA 3

hranice prípustnosti

Určené na prerokovanie medzi obidvomi zmluvnými stranami:

Podriadená súhlasí s:

• masturbáciou;

• feláciou;

• cunnilingom;

• prehĺtaním ejakulátu;

• vaginálnym stykom;

• vaginálnym fistingom;

• análnym stykom;

• análnym fistingom.

Podriadená súhlasí s použitím:

• vibrátorov;

• vaginálnych pomôcok;

• análnych pomôcok;

• iných vaginálnych/análnych pomôcok.

Podriadená súhlasí s nasledujúcimi druhmi pútania:

• povrazmi;

• koženými putami;

• želiezkami/okovami;

• páskou;

• inými spôsobmi.

Podriadená súhlasí s nasledujúcimi spôsobmi pútania:

• ruky vpredu;

• členky;

• lakte;

• ruky za chrbtom;

• kolená;

• zápästie k členkom;

• pútanie k nábytku/vybaveniu;

• rozporné tyče;

• zavesenie.

Súhlasí Podriadená s použitím pások cez oči?

Súhlasí Podriadená s použitím náustkov?

Aký je všeobecný postoj Podriadenej k prijímaniu bolesti na stupnici od jednej do piatich, kde 1 znamená „veľmi kladný“ a 5 „veľmi záporný“?

1 – 2 – 3 – 4 – 5

Koľko bolesti je Podriadená ochotná znášať podľa stupnice od jednej do piatich, kde 1 znamená „žiadnu“ a 5 „krutú“?

1 – 2 – 3 – 4 – 5

S ktorým z nasledujúcich spôsobov bolesti, druhov trestov a metód získavania disciplíny Podriadená súhlasí?

• bitie rukou;

• šľahanie bičíkom;

• hryzenie;

• genitálne svorky;

• horúci vosk;

• šibanie korbáčmi;

• udieranie trstenicou;

• svorky na bradavky;

• ľad;

• ďalšie metódy/druhy pôsobenia bolesti.

Môj! Ty! Bože!

Na priložený stravovací plán nie som schopná sa ani pozrieť. Ťažko prehltnem, v ústach mám sucho a čítam to ešte raz.

V hlave mi hučí ako v úli. Ako by som mohla s niečím takým súhlasiť? A dokonca je to myslené pre moje dobro, aby som preskúmala svoju senzualitu, svoje hranice – bezpečne – no to azda...! Rozhorčene si odfrknem. Služba a poslušnosť za všetkých okolností... Za všetkých okolností?! Neveriacky pokrútim hlavou. Vlastne, nepoužíva sa to slovo pri svadobnom obrade? Poslúchať... To ma vyvádza z miery. Hovorí sa to ešte vôbec?

Len tri mesiace – tak preto ich mal toľko?! Nenechá si ich na dlho? Alebo majú jednoducho po troch mesiacoch dosť?

Každý víkend? To je veľmi často. Vôbec by som nevídala Kate alebo nových priateľov z práce, pokiaľ si nejakých nájdem. Možno by som mala mať jeden víkend za mesiac pre seba. Možno ten, keď budem menštruovať – to znie... prakticky. Bude mojím vládcom?! Bude ma smieť využívať pre svoje potešenie?! Neverím vlastným očiam.

Pri pomyslení, že by ma niekto mlátil korbáčmi alebo bičom, sa zachvejem. Ruka by azda nemusela byť taká strašná, ale tak či tak ponižujúca. A spútavanie? No, už mi vlastne spútal ruky. To bolo... no, bolo to vzrušujúce, veľmi vzrušujúce – to by možno šlo. Nepožičia ma inému dominujúcemu – tak to nech si zapíše za uši! To je vonkoncom neprijateľné. Dofrasa, prečo o tom vôbec rozmýšľam?

Po tomto sa mu nemôžem ani pozrieť do očí. Je to také úchylné. Ale bola by to príležitosť konečne raz vidieť, čo si myslí. Aj keď, čo to trepem? Veď nikdy neviem, čo si myslí, len sa mu rada dívam do očí. Má krásne oči – podmanivé, inteligentné, hlboké, temné. Temné dominantným tajomnom. Vybavujem si jeho uhrančivý sivý pohľad a so zachvením tlačím kolená k sebe...

A nesmiem sa ho dotýkať. Čo ma toľko neprekvapuje. A tie divné pravidlá... Nie, nie, to jednoducho nedokážem. Rukami si podopriem hlavu. Takto predsa nemôže vyzerať vzťah. Potrebujem sa vyspať, som úplne hotová. Všetka tá fyzická divočina, ktorú som za posledných dvadsaťštyri hodín podstúpila, bola, úprimne povedané, vyčerpávajúca. A zo psychickej stránky... to sa jednoducho nedá zvládnuť. Ako by povedal José – výplach mozgu. Hádam mi to ráno nebude pripadať ako zlý vtip.

Vyleziem z postele a rýchlo sa prezliekam. Možno by som si mala od Kate požičať flanelové pyžamo. Chcelo by to niečo, v čom by som sa mohla schúliť a pripadať si tam v bezpečí. Namiesto toho si idem v tričku a šortkách na spanie umyť zuby.

V kúpeľni sa na seba pozerám do zrkadla. Nad týmto predsa nemôžeš naozaj rozmýšľať... Moje podvedomie znie rozumne a racionálne, vôbec nie je nevšímavé ako obyčajne. A vnútorná bohyňa poskakuje ako šialená, tlieska do toho ako päťročné dieťa. Prosím, poďme do toho... inak skončíme osamelé a spoločnosť nám bude robiť iba hromada mačiek a tvoje klasické romány.

Jediný muž, ktorý ma kedy zaujal, a on mi predloží takúto do neba volajúcu zmluvu, korbáče a spolu s tým množstvo otáznikov. No, prinajhoršom, už som od neho cez víkend dostala, čo som chcela. Moja vnútorná bohyňa prestáva skákať, a na tvári sa jej rozlieva blažený úsmev. Ach áno... naznačí ústami a samoľúbo zakýva hlavou. Okamžite sa začnem červenať, keď si spomeniem na dotyky jeho rúk a úst a na vzájomné prepojenie našich tiel. Keď pocítim to podvedomé zachvenie v podbrušku, zatváram oči. Chcela by som to robiť znovu a znovu. Čo keby som mu podpísala iba sex... či by to bral? Obávam sa, že nie.

Som vôbec submisívna? Možno tým dojmom iba pôsobím. Možno si o mne pri tom interview vytvoril chybnú mienku. Som hanblivá, to áno... ale submisívna? No, nechávam Kate, aby ma komandovala... je to to isté?

Apaticky sa šuchcem späť do spálne. Je toho na mňa jednoducho priveľa. Potrebujem čistú hlavu – ráno múdrejšie večera. Ukladám tie pohoršujúce dokumenty späť do kabelky. Aj zajtra je deň. Hrabem sa do postele, zhasínam svetlo a ležiac čumím na plafón. Ach áno, želám si, aby som ho nikdy nestretla. Moja vnútorná bohyňa zakrúti hlavou. Obidve vieme, že je to nezmysel. Nikdy predtým som sa necítila taká živá.

Zatváram oči a upadám do ťažkého spánku s občasnými snami o posteliach so stĺpikmi a s putami, a o čarovných sivých očiach.

Ráno ma zobúdza Kate.

„Ana, volám na teba. Ty si hádam v bezvedomí.“

Neochotne otváram oči. Nielenže už je hore – už bola aj behať. Pozriem na svoj budík – osem hodín ráno. Spala som dobrých deväť hodín, no to ma podrž.

„Čo sa deje?“ mrmlem rozospalo.

„Nejaký chlap ti priniesol zásielku. Musíš to podpísať.“

„Čože?“

„Len poď. Je to veľké. Vyzerá to naozaj zaujímavo.“ Rozrušene prešľapuje z nohy na nohu a uháňa späť do obývačky.

Vstávam z postele a beriem si župan, ktorý je zavesený na vnútornej strane dverí.

V obývačke stojí uhladený mladý muž s chvostom a v náruči zviera veľkú škatuľu.

„Zdravím,“ dostane zo seba.

„Tak ja ti urobím čaj.“ Zradkyňa Kate mizne v kuchyni.

„Slečna Steelová?“

V tej chvíli mi dochádza, od koho je ten balík.

„Áno,“ odpovedám obozretne.

„Mám pre vás zásielku, ale musím to nainštalovať a ukázať vám, ako sa s tým zaobchádza.“

„Naozaj? Teraz hneď?“

„Robím iba to, čo mi bolo povedané, madam,“ usmeje sa síce priateľsky, ale úplne profesionálne, takže mi je hneď jasné, že nemá zmysel sa s ním dohadovať.

Vážne mi práve povedal madam? Zostarla som azda cez noc o desať rokov? Ak áno, môže za to tá zmluva. Cítim, ako sa mi pery sťahujú do znechuteného úškrnu.

„Tak dobre, čo je to?“

„Mám tu pre vás MacBook Pro.“

„No jasné,“ prevrátim oči.

„Tento sa ešte nedá kúpiť, madam, je to posledný model od Apple.“

Ako je možné, že ma to neprekvapuje? Sťažka si povzdychnem.

„Jednoducho to rozložte tu na jedálenský stôl.“

Klátim sa za Kate do kuchyne.

„Čo je to?“ vyzvedá s rozsvietenými očami navrch strapatej hlavy. Tiež sa dobre vyspala.

„Laptop od Christiana.“

„Prečo ti posiela laptop? Veď vieš, že môžeš používať môj,“ mračí sa.

Nie na to, z čoho som dostala úlohu.

„Mám ho iba požičaný. Chce, aby som ho vyskúšala.“ Moja výhovorka znie dosť biedne. Kate napriek tomu prikývne na súhlas. To je neuveriteľné... práve som oblafla Katherine Kavanaghovú. Prvýkrát v živote. Podáva mi čaj.

MacBook je elegantný, strieborný a naozaj krásny. A tiež má obrovský monitor. Christian Grey miluje veľké miery – spomínam si na jeho obývačku... vlastne celý jeho byt.

„Má najnovší operačný systém a plnú softvérovú výbavu, jedenapolterabytový harddisk, takže máte veľa priestoru, tridsaťdvagigovú RAM-ku – na čo ho chcete používať?“

„Hm... na maily.“

„Na maily?!“ zachraptí chlapík. Obočie mu vyletí až ku štici a nasadzuje zľahka znechutený výraz.

„Možno aj na vyhľadávanie na internete?“ skúšam ospravedlňujúco a krčím plecia.

Iba zafuní.

„Takže, má bezdrôtové pripojenie a už som vám aktivoval službu My Account. Tento maznáčik je pripravený do akcie prakticky kdekoľvek na tejto planéte,“ vrhá na notebook túžobný pohľad.

„My Account?“

„Vaša nová mailová schránka.“

Ja mám mailovú schránku?

Ukáže na nejakú ikonu na ploche a pokračuje vo svojom monológu, ale ja akoby som ohluchla. Vôbec netuším, čo hovorí, a úprimne – ani ma to nezaujíma. Len mi povedz, kde sa to zapína a vypína – na ten zvyšok už nejako prídem. Veď už som štyri roky používala Katin notebook. Tá prekvapene zahvízda, keď uvidí ten môj.

„Toto je nová generácia,“ vyvalí na mňa oči. „Väčšina žien dostáva kvetiny alebo možno šperky,“ poznamenáva veľavravne a snaží sa potlačiť úsmev.

Zamračím sa na ňu, ale nedokážem udržať vážnu tvár. Obidve nás pohltí záchvat smiechu a počítačový génius na nás iba zmätene pozerá. Nakoniec dokončí svoju prácu a požiada ma, aby som mu podpísala dodací list.

Keď ho potom Kate odprevadí, sadám si so šálkou čaju k laptopu a otváram mailový program. A čo tam nevidím... čaká tam na mňa mail od Christiana. Srdce mi takmer prerazí hrudný kôš. Dostala som mail od Christiana Greya. Nervózne ho otváram.

---

Od: Christian Grey

Predmet: Váš nový počítač

Dátum: 22. 5. 2011, 23:15

Komu: Anastasia Steelová

Drahá slečna Steelová,

pevne verím, že ste sa dobre vyspali. Dúfam, že tento laptop využijete na správne účely, ako sme sa dohodli.

Teším sa v stredu na večeru.

Napriek tomu Vám veľmi rád prostredníctvom mailu odpoviem na akékoľvek otázky aj skôr, pokiaľ si to budete priať.

Christian Grey

Výkonný riaditeľ Grey Enterprises Holdings, s. r. o.

Stláčam tlačidlo „Odpoveď“.

---

Od: Anastasia Steelová

Predmet: Váš nový počítač (požičaný)

Dátum: 23. 5. 2011, 08:20

Komu: Christian Grey

Ďakujem, z nejakého zvláštneho dôvodu som spala veľmi dobre... pane.

Ak to dobre chápem, tento počítač je iba požičaný, takže nie je môj.

Ana

---

Takmer okamžite prichádza odpoveď.

---

Od: Christian Grey

Predmet: Váš nový počítač (požičaný)

Dátum: 23. 5. 2011, 08:22

Komu: Anastasia Steelová

Ten počítač je požičaný. Na neurčitý čas, slečna Steelová.

Z Vášho mailu súdim, že ste už čítali dokumenty, ktoré som Vám dal.

Máte v tejto súvislosti nejaké otázky?

Christian Grey

Výkonný riaditeľ Grey Enterprises Holdings, s. r. o.

---

Nemôžem si pomôcť a musím sa usmiať.

---

Od: Anastasia Steelová

Predmet: Zvedavá myseľ

Dátum: 23. 5. 2011, 08:25

Komu: Christian Grey

Otázok mám veľa, ale žiadna z nich sa nedá poslať mailom. A mimochodom, podaktorí z nás musia aj pracovať, aby sa uživili.

A nepotrebujem ani nechcem žiadny počítač na neurčitý čas.

Dovidenia, majte sa. Pán môj...

Ana

---

Znova mi odpovedá okamžite, čo mi zase vyčarí úsmev na tvári.

---

Od: Christian Grey

Predmet: Váš nový počítač (znovu opakujem, požičaný)

Dátum: 23. 5. 2011, 08:26

Komu: Anastasia Steelová

Neskôr, bejby.

P. S.: Ja tiež pracujem, aby som sa uživil.

Christian Grey

Výkonný riaditeľ Grey Enterprises Holdings, s. r. o.

---

S úsmevom idiota zatváram notebook. Ako by som len mohla odolať hravému Christianovi? Prídem neskoro do práce. Ale je to môj posledný týždeň – pán a pani Claytonovci najskôr prižmúria oči. Rútim sa do sprchy, neschopná zbaviť sa toho úsmevu od ucha k uchu. On si so mnou mailoval. Cítim sa ako malé natešené dieťa. A všetka tá úzkosť zo zmluvy ustupuje ako mávnutím čarovného prútika. Počas umývania vlasov rozmýšľam, či by som sa ho predsa len na niečo mohla spýtať mailom. Nie, určite bude lepšie, keď to preberieme osobne. Čo keby mu niekto nabúral mailovú schránku? Pri tej predstave sa zachvejem. Rýchlo sa obliekam, volám na Kate „ahoj“ a letím si odpracovať svoj posledný týždeň u Claytonovcov.

José volá o jedenástej.

„Čau, tak ideme na tú kávu?“ Znie ako starý dobrý José. José, môj priateľ, nie ako – ako mu to Christian povedal? Dobyvateľ. Tss.

„Jasné. Som v práci. Môžeš sem doraziť – povedzme o dvanástej?“

„Budem tam.“

Položí a ja sa vraciam k dopĺňaniu štetcov a premýšľaniu o Christianovi Greyovi a jeho zmluve.

José je presný. Vkráča do obchodu ako nejaký rozjarený tmavooký švihák.

„Ana,“ obdarí ma tým svojím oslnivým hispánskym úsmevom a ja sa naňho v tej chvíli už nedokážem hnevať.

„Ahoj, José,“ objímam ho. „Umieram od hladu. Iba dám vedieť pani Claytonovej, že idem na obed.“

Keď sa pomaly motáme do miestnej kaviarne, zavesím sa do neho. Som taká vďačná za jeho... normálnosť. Je to niekto, koho poznám a komu rozumiem.

„Ty, Ana,“ zamrmle. „Takže si mi naozaj odpustila?“

„José, veď vieš, že sa na teba nikdy nedokážem dlho hnevať.“

Šťastne sa pousmeje.

Nemôžem sa dočkať, až budem doma – tej vidiny na mailovanie s Christianom. A možno by som mohla začať s domácou úlohou. Kate je niekde vonku, a tak zapínam notebook a otváram poštu. No iste, už na mňa čaká Christianov mail. Od samej radosti na stoličke prakticky nadskočím.

---

Od: Christian Grey

Predmet: Práca na obživu

Dátum: 23. 5. 2011, 17:24

Komu: Anastasia Steelová

Drahá slečna Steelová,

dúfam, že ste sa mali v práci dobre.

Christian Grey

Výkonný riaditeľ Grey Enterprises Holdings, s. r. o.

---

Stlačím „Odpoveď“.

---

Od: Anastasia Steelová

Predmet: Práca na obživu

Dátum: 23. 5. 2011, 17:48

Komu: Christian Grey

Pán môj… v práci som sa mala veľmi dobre.

Ďakujem.

Ana

---

Od: Christian Grey

Predmet: Vrhni sa na ten prieskum!

Dátum: 23. 5. 2011, 17:50

Komu: Anastasia Steelová

Slečna Steelová,

veľmi ma teší, že ste sa mali dobre.

Zatiaľ čo si so mnou mailuješ, nemôžeš hľadať tie informácie?

Christian Grey

Výkonný riaditeľ Grey Enterprises Holdings, s. r. o.

---

Od: Anastasia Steelová

Predmet: Zdržovanie

Dátum: 23. 5. 2011, 17:53

Komu: Christian Grey

Pán Grey, tak mi prestaňte mailovať, aby som s tým prieskumom mohla začať.

Rada by som si zaslúžila ďalšiu jednotku.

Ana

---

V duchu sa potľapkávam po ramene.

---

Od: Christian Grey

Predmet: Netrpezlivý

Dátum: 23. 5. 2011, 17:55

Komu: Anastasia Steelová

Slečna Steelová,

to Vy mi prestaňte mailovať – a splňte tú úlohu.

Rád by som Vám tú ďalšiu jednotku dal.

Tá posledná bola naozaj zaslúžená. :-)

Christian Grey

Výkonný riaditeľ Grey Enterprises Holdings, s. r. o.

---

Christian Grey mi poslal smajlíka… Panebože. Otváram Google.

---

Od: Anastasia Steelová

Predmet: Pátranie na internete

Dátum: 23. 5. 2011, 17:59

Komu: Christian Grey

Pán Grey,

čo by ste odporúčali, aby som zadala do vyhľadávača?

Ana

---

Od: Christian Grey

Predmet: Pátranie na internete

Dátum: 23. 5. 2011, 18:02

Komu: Anastasia Steelová

Slečna Steelová,

vždy začínajte na Wikipédii.

Už žiadne ďalšie maily, pokiaľ nebudeš mať otázky. Rozumieš?

Christian Grey

Výkonný riaditeľ Grey Enterprises Holdings, s. r. o.

---

Od: Anastasia Steelová

Predmet: Panovačnosť!

Dátum: 23. 5. 2011, 18:04

Komu: Christian Grey

Áno, pán môj.

Ty si taký panovačný.

Ana

---

Od: Christian Grey

Predmet: Dominancia

Dátum: 23. 5. 2011, 18:06

Komu: Anastasia Steeleová

Anastasia, Ty ani netušíš, ako veľmi.

No, malú predstavu už hádam máš.

Pusti sa do toho.

Christian Grey

Výkonný riaditeľ Grey Enterprises Holdings, s. r. o.

---

Do Wikipédie zadávam slovo „submisívny“.

O pol hodiny neskôr je mi zľahka nevoľno, a som otrasená až do špiku kostí. Naozaj sa chcem týmto svinstvom vôbec zaoberať? Preboha – tak toto je to, čo robí v Červenej mučiarni? Sedím a zízam na monitor, a jedna malá neoddeliteľná a momentálne vlhká časť môjho tela – tá, s ktorou som sa zoznámila pomerne nedávno – je naozaj vzrušená. Ach môj Bože... niektoré z tých vecí sú totiž OHNIVÉ. Ale je to vôbec pre mňa? Pri všetkých svätých... dokázala by som niečo také robiť? Potrebujem odstup. Potrebujem rozmýšľať.

Kapitola 12

Prvýkrát v živote si idem dobrovoľne zabehať. Beriem si svoje hnusné, nikdy nepoužité tenisky, tepláky a tričko. Vlasy si spletiem do dvoch vrkôčikov. Pri spomienke, ktorú to vo mne vyvoláva, sa mi hrnie krv do líc. Do uší si vkladám slúchadlá iPodu. Už ďalej nedokážem sedieť pred zázrakom techniky a sledovať alebo čítať ten znepokojujúci materiál. Potrebujem zo seba nejako vybiť ten prebytok vyčerpávajúcej energie, ktorú to vo mne zobudilo. Úprimne, mám nutkanie sa jednoducho rozbehnúť k hotelu Heathman a domáhať sa od toho maniaka sexu. Ale je to celých osem kilometrov a ja nie som presvedčená o tom, že ubehnem tri, a nie osem. A, sa mozrejme, by ma mohol odmietnuť, čo by bolo veľmi ponižujúce.

Keď vychádzam z dverí, Kate práve vystupuje z auta. Takmer pustí nákup na zem, keď ma uvidí. Ana Steelová v teniskách... Iba mávnem rukou na pozdrav a utekám pred vyšetrovaním. Naozaj potrebujem byť chvíľu sama. Do uší mi revú Snow Patrol a ja vyrážam do súmraku hýriaceho všetkými farbami.

Rytmicky klusám parkom. Čo si len počnem? Síce ho chcem, ale za jeho podmienok...? Ja naozaj neviem. Možno by som si mala ujasniť, čo vlastne chcem. Prejsť tú smiešnu zmluvu slovo od slova a povedať si, čo môžem akceptovať, a čo nie. Vďaka svojmu prieskumu už viem, že nič z toho nie je legálne vymáhateľné. A on to tiež musí vedieť. Všetko to má skôr len stanoviť nejakú formu nášho vzťahu. Má mi to priblížiť, čo od neho môžem očakávať, a čo on očakáva odo mňa – bezpodmienečnú podriadenosť. Som pripravená mu ju poskytnúť? Som vôbec niečoho takého schopná?

Otázka, ktorá ma však naozaj zožiera, je: prečo je taký? Je to preto, že bol sexuálne zneužitý? Ja skrátka neviem. Je taký nečitateľný.

Zastavujem sa pri mohutnom smreku a opieram sa rukami o kolená. Sťažka lapám po dychu a hltám do pľúc drahocenný vzduch. Je to také očisťujúce. Cítim, ako moje odhodlanie rastie. Áno, musím mu jasne povedať, čo je v poriadku a čo nie. Napíšem to všetko do mailu a v stredu sa o tom môžeme porozprávať. Urobím posledný hlboký očistný nádych a klusám späť domov.

Kate bola nakupovať tak, ako to vie iba ona – oblečenie na dovolenku na Barbados. Hlavne bikiny a priliehavé sarongy. Vo všetkom bude vyzerať úchvatne, napriek tomu ma núti sedieť a komentovať každučký kúsok, ktorý si skúša. Existuje však iba obmedzené množstvo spôsobov, ako jej povedať: Vyzeráš úžasne, Kate. Má postavu, pre ktorú by každá druhá vraždila. Nerobí to naschvál, viem, ale napriek tomu sa vyhováram na balenie a vlečiem svoj rozľútostený prepotený zadok aj so starým tričkom, teplákmi a teniskami do svojej spálne. Môžem sa cítiť ešte horšie? Beriem si so sebou ten posledný výkrik techniky, položím ho na stôl a píšem Christianovi mail.

---

Od: Anastasia Steelová

Predmet: Šokovaná študentka

Dátum: 23. 5. 2011, 20:33

Komu: Christian Grey

Tak dobre, už som toho videla dosť.

Bolo mi potešením Ťa poznať.

Ana

---

Spokojne klikám na „Odoslať“ a smejem sa vlastnému malému vtipu. Bude sa mu to tiež zdať vtipné? No doparoma – asi nie. Christian Grey nie je práve povestný svojím zmyslom pre humor. Ale ja viem, že ho má, bola som toho svedkom. Možno som zašla príliš ďaleko. A tak čakám na jeho odpoveď.

Čakám... a čakám. Letmo kontrolujem čas. Ubehlo desať minút.

Aby som nejako rozptýlila nervozitu, ktorá sa mi usídlila v žalúdku, púšťam sa do toho, čo vlastne povedala Kate, že budem robiť – balím svoje veci. Začínam pchať knihy do škatúľ. Okolo deviatej stále žiadna odpoveď. Možno len išiel von... Nervózne našpúlim ústa, strčím si slúchadlá do uší, a znova sa započúvam do Snow Patrol. Sadnem si k malému stolu, aby som tú zmluvu ešte raz prešla a urobila si poznámky.

Ani neviem, prečo pozriem hore, možno som kútikom oka zbadala nejaký pohyb, naozaj netuším, ale keď zdvihnem hlavu, vidím Christiana, ako stojí vo dverách izby a uprene ma sleduje. Je tam, v tých sivých nohaviciach a bielej bavlnenej košeli, v ruke kľúče od auta, s ktorými sa ledabolo pohráva. Vyťahujem si slúchadlá z uší a potom už sa zo mňa stáva socha. Do hája!

„Dobrý večer, Anastasia.“ Jeho hlas je ako žiletka a výraz jeho tváre neprezrádza vôbec nič. A ja som práve onemela. Prekliata Kate, ako to, že ho pustila dovnútra bez toho, aby ma varovala? Matne si uvedomujem, že som ešte stále v teplákoch, neosprchovaná, nechutne neupravená, zatiaľ čo on je... jednoducho na zožratie. Jeho nohavice mu zase visia tým spôsobom z bokov, a čo viac – v mojej izbe!

„Myslím, že tvoj mail vyžaduje ústnu odpoveď,“ prednesie sucho na vysvetlenie.

V nemom úžase a dvakrát za sebou len otváram a zatváram ústa. Teraz už mi ten môj vtip nepríde taký dobrý. V tomto, a dokonca ani v žiadnom inom alternatívnom vesmíre by som nečakala, že hodí všetko za hlavu a objaví sa tu.

„Môžem si sadnúť?“ pýta sa a v očiach mu zasvieti pobavenie. Vďakabohu – azda sa mu to nakoniec tiež bude zdať vtipné.

Iba prikývnem, stále neschopná zo seba vydať jedinú hlásku. Christian Grey sedí na mojej posteli!

„Bol som zvedavý, ako bude vyzerať tvoja izba,“ povie.

Rýchlo sa poobzerám a pátram po nejakom únikovom východe, nie – stále tu mám iba jedny dvere a okno. Moja izba je zariadená prakticky, ale je útulná – vybavená bielym ratanovým nábytkom, s veľkou bielou kovovou posteľou, na ktorej je prikrývka zošívaná z jednotlivých malých kúskov látky. Tú mi urobila mama, keď mala jedno zo svojich amerických folklórnych období. Krémová farba sa na nej strieda s bledomodrou.

„Je to tu veľmi príjemné, také pokojné,“ hodnotí ticho.

No, tak teraz už nie... nie, keď si tu ty.

Konečne si moja predĺžená miecha spomína, na čo je určená. Po prvýkrát po veľmi dlhom čase sa môžem nadýchnuť.

„Ako...?“ vydýchnem pre zmenu.

Usmeje sa. „Stále som ubytovaný v Heathmane.“

Veď to viem.

„Dáš si niečo na pitie?“ Zdvorilosť nakoniec vyhráva nad všetkým ostatným, čo by som rada povedala.

„Nie, ďakujem, Anastasia.“ Nakloní hlavu k jednému plecu a jeho pery sa roztiahnu do toho očarujúceho úsmevu.

Tak to ja by som sa teraz celkom rada napila.

„Takže podľa teba bolo pekné ma poznať?“

Ale nie, on sa hádam urazil? Klopím oči na svoje prsty. Ako z toho von? Keď mu poviem, že to bol vtip... to ho asi neoslní.

„Myslela som si, že mi odpovieš mailom.“ Ešte ku všetkému teraz zniem aj úboho.

„Tú peru si hryzieš naschvál ?“ pýta sa zastreným hlasom.

Pozriem naňho, vyplašene zažmurkám a uvoľním stisk zubov.

„Vôbec som si to neuvedomila,“ zašeptám.

Srdce mi tlčie ako zvon. A cítim to. Cítim, ako priestor medzi nami napätím hustne. Sedí tak blízko, s lakťami zapretými o roztiahnuté kolená, oči ako dva žeravé uhlíky. Nakláňa sa ku mne a pomaly rozpletá jeden z mojich vrkôčikov, prstami strapatí jednotlivé pramene vlasov. Nedokážem sa ani pohnúť, len plytko dýcham. A dívam sa ako zhypnotizovaná, ako sa jeho ruka presúva k druhému vrkoču, sťahuje mi gumičku aj z neho, a rozpúšťa mi vlasy dlhými zručnými prstami.

„Takže si sa rozhodla začať cvičiť,“ zapradie melodicky a jemne mi zasunie vlasy za ucho. „Prečo, Anastasia?“ Prstami po ňom skĺzne až k lalôčiku a veľmi jemne ma zaň potiahne. Je to neskutočne zmyselné.

„Potrebovala som rozmýšľať,“ zašepkám a cítim sa pri tom ako nočný motýľ blízko lampy, myš pod štítom kobry, srnka pred ref lektormi auta... a on si je veľmi dobre vedomý toho, aký má na mňa účinok.

„Rozmýšľať o čom, Anastasia?“

„O tebe.“

„A tak si zistila, že bolo potešením ma poznať? Myslíš poznať v biblickom zmysle toho slova?“

No to azda... Okamžite sčervenám.

„Netušila som, že tak dobre poznáš Bibliu.“

„Chodil som do nedeľnej školy, Anastasia. Dosť som sa tam naučil.“

„Nespomínam si, že by bola v Biblii zmienka o svorkách na bradavky. Ale možno vás učili z nejakého moderného prekladu.“

Zdvihne kútiky úst v náznaku úsmevu a moje oči sú neúprosne prikuté k tým krásne vykrojeným perám.

„Iba mi napadlo, že by som ti mohol pripomenúť, aké veľmi pekné bolo potešenie ma poznať.“

Ale to predsa... Zízam naňho s otvorenými ústami. A jeho prsty sa presúvajú na moju bradu.

„Čo si o tom myslíte, slečna Steelová?“

Oči už mu doslova sálajú a jediné, čo sa v nich odráža, je výzva. Má pootvorené pery, čaká a je pripravený zaútočiť. Hlboko v mojom vnútri vzplanie túžba – naliehavá, hmatateľná. V pude sebazáchovy sa k nemu vrhám ako prvá. Nejako sa pohne, netuším ako, ale v nasledujúcej sekunde už ma tlačí k posteli, jednou rukou mi drží obidve zápästia nad hlavou a v druhej zviera moju tvár. Jeho pery vzápätí zaútočia na moje.

Jazyk mi vrazí do úst neúprosne, majetnícky – a ja to malé násilie, ktorého sa na mne dopúšťa, s pôžitkom prijímam. Cítim, ako sa ku mne tlačí. Úplne všade. A tiež cítim, že ma chce, čo v mojom tele vyvoláva novú búrku. On nechce Kate v jej miniatúrnych bikinách, ani jednu z tých pätnástich, ani diabolskú pani Robinsonovú. Ale mňa. Tento nádherný muž chce mňa. Moja vnútorná bohyňa sa rozžiari tak intenzívne, že by mohla rozsvietiť celý Portland. Christian ma prestáva bozkávať, a keď otvorím oči, zistím, že ma uprene sleduje.

„Veríš mi?“ vydýchne.

S vytreštenými očami prikývnem. Srdce sa mi chystá vyskočiť cez rebrá a krv v žilách doslova horí.

Siahne do vrecka nohavíc a vytiahne odtiaľ striebornosivú hodvábnu kravatu... tú striebornosivú kravatu, ktorej uzly zanechávajú na koži otlaky. Sadá si na mňa obkročmo a bleskovo mi zväzuje zápästie, ale tentoraz priväzuje druhý koniec kravaty ku kovovým prútom v čele postele. Zatiahne a kontroluje, či uzol drží pevne. Už neutečiem. Som priviazaná ku svojej posteli. A som šialene vzrušená.

Skĺzne zo mňa, postaví sa vedľa postele a uprie na mňa oči plné temnej náruživosti. V tvári víťazoslávny výraz zmiešaný s úľavou.

„Takto je to lepšie,“ prehodí, a na jeho perách sa objavuje roztopašný úsmev.

V predklone začína rozväzovať jednu z mojich tenisiek. To azda nie... nie... moje nohy. Nie, veď som bola práve behať.

„Nie!“ zaprotestujem a snažím sa ho nohou odstrčiť.

Zarazí sa.

„Ak sa so mnou budeš biť, priviažem ti aj nohy. Ak budeš protestovať – upchám ti ústa, Anastasia. Buď ticho. Katherine nás teraz pravdepodobne zvonku počúva.“

Upchá mi ústa?! Kate! Okamžite sklapnem.

Vyzúva mi topánky aj ponožky a veľmi pomaly mi vyzlieka tepláky. Bože – aké mám na sebe nohavičky? Nadvihne ma, vytiahne spod môjho tela prikrývku a paplón a položí ma späť – teraz už iba na plachtu.

„Takže...“ pomaly si olizne spodnú peru. „Už zasa si hryzieš tú peru, Anastasia. Dobre vieš, čo to so mnou robí.“ A ako varovanie mi priloží svoj dlhý ukazovák na ústa.

Preboha. Iba ťažko sa dokážem ovládať, keď tu bezmocne ležím a sledujem ho, ako sa nenútene pohybuje po mojej izbe. Je to ako silné afrodiziakum. Pomaly, skoro lenivo si vyzúva topánky a ponožky, rozopína nohavice a vyzlieka košeľu cez hlavu.

„Myslím si, že už si videla dosť,“ uškrnie sa potuteľne. Znovu si na mňa sadá a vyhrnie mi tričko. Napadá mi, že mi ho chce vyzliecť, ale on ho iba vykasá k môjmu krku a potom mi ho pretiahne cez hlavu tak, že mi síce trčia ústa a nos, ale mám zakryté oči. A pretože je zrolované, vôbec nič nevidím.

„Hmm,“ zapradie spokojne. „Je to čím ďalej lepšie. Iba si skočím po niečo na pitie.“

Predkloní sa a mäkko ma pobozká. A potom už cítim, ako jeho váha mizne z postele, a nakoniec počujem tiché klapnutie dverí. Skočí si po pitie? Kam? Sem? Do Portlandu? Do Seattlu? Napínam uši, aby som zistila, čo robí. Započujem tiché dohadovanie, takže viem, že sa baví s Kate – ale to nie... veď je prakticky nahý. Čo na to Kate povie? Počujem drobné prasknutie. Čo je to? Christian sa vracia, dvere znovu zavŕzgajú a jeho nohy ticho našľapujú na podlahu izby. Rozoznávam, ako ľad plávajúci v nejakej tekutine naráža na steny pohára. Čo to je za pitie? Počujem, ako za sebou zatvára dvere a potom šušťanie látky, ako si vyzlieka nohavice. Dopadajú na zem a ja viem, že teraz je už úplne nahý. A zasa sa na mňa obkročmo posadí.

„Si smädná, Anastasia?“ pýta sa dobiedzavo.

„Som,“ vydýchnem, pretože mi odrazu dočista vyschlo v hrdle. Vnímam, ako ľad cinkne o sklo, a keď sa potom Christian skláňa, aby ma pobozkal, zároveň do mojich úst vpustí trochu sviežej lahodnej tekutiny. Je to biele víno. A je to také nečakané, také horúce, aj keď ľadové... a Christianove pery sú také chladné.

„Ešte?“ zašepká.

Prikývnem. Chutí to ako božská manna, pretože to bolo v jeho ústach. Znovu sa nakláňa a ja si beriem ďalší dúšok z jeho pier. Nádherné!

„Nebudeme to preháňať, vieme predsa, že tvoja tolerancia alkoholu je obmedzená, Anastasia.“

Nemôžem si pomôcť a zaškerím sa naňho. A on sa znovu predkloní a plní mi ústa ďalším vínom. Potom sa presunie a ľahne si vedľa mňa. Cítim, ako sa lonom tlačí k môjmu boku. A chcem ho cítiť vnútri...

„Je to pekné?“ spýta sa a v jeho hlase rozoznávam drsné hrany.

Celá sa napnem. Zase zaznamenávam cinknutie pohára, zasa ma bozkáva, ale tentoraz mi spolu s trochou vína vkladá na jazyk aj kúsok ľadu. Zľahka a lenivo si chladivými bozkami razí cestu po mojom tele. Začína na krku, pokračuje medzi prsami až dolu na brucho, kde v pupku vytvorí malé jazierko plné ľadového vína, do ktorého ponorí ďalší kúsok ľadu. Ten pálčivý pocit sa mi zaryje hlboko pod kožu podbruška.

„Teraz musíš ležať pokojne,“ prednesie šeptom. „Ak sa pohneš, Anastasia, rozleješ to víno do postele.“

Boky sa mi samy od seba napnú.

„Nie, nie. Ak to víno rozlejete, potrestám vás, slečna Steelová.“

Zakvílim, zúfalo bojujem s nutkaním sa pohnúť, ťahám za svoje putá. To nie... prosím.

Jedným prstom mi postupne sťahuje obidva košíčky podprsenky dolu a moje prsia sú mu vydané napospas. Skláňa sa a ľadovými perami ťahá a bozkáva každú bradavku zvlášť, zatiaľ čo ja sa snažím donútiť svoje telo, aby na to nereagovalo.

„Páči sa ti to?“ vydýchne proti jednej z mojich bradaviek.

Počujem ďalšie cinknutie ľadu a potom cítim, ako mi s ním krúži okolo pravej bradavky, zatiaľ čo ľavú stlačí medzi perami. Zakňučím a zápasím s nutkaním pohnúť sa. Aká príjemná a trýznivá tortúra...

„Keď rozleješ to víno, nenechám ťa vyvrcholiť.“

„Ach... prosím... Christian... prosím.“ Privádza ma k šialenstvu. Počujem, ako sa usmieva.

Ľad v mojom pupku sa roztápa. Je mi horúco a zima zároveň. A som roztúžená. Túžim po ňom. Túžim po tom, aby si ma vzal. Hneď.

Jeho prsty zanechávajú na mojom podbrušku chladivú stopu. Kožu mám odrazu nejakú precitlivenú. Reflexívne zatínam svaly na zadku a vzápätí cítim, ako mi teraz už teplejšia tekutina steká dolu po bruchu. Christian sa bleskovo pohne a zachytáva ju jazykom, saje ju zo mňa a pritom ma jemne bozkáva a hryzie.

„Bože, Anastasia, ty si sa pohla. Čo teraz s tebou?!“

To už prerývane dýcham. Jediné, čo som schopná vnímať, je jeho hlas a dotyky. Všetko ostatné nie je súčasťou mojej reality. Na ničom inom nezáleží, nič iné neexistuje. Prstami sa mi vkráda pod látku nohavičiek a vzápätí neustráži prudký nádych.

„Ach, bejby,“ vzdychne, keď do mňa vnikne dvomi prstami.

Zalapám po dychu.

„Už si pripravená,“ zapradie a trýznivo pomaly nimi zahýbe tam a späť a ja mu svojimi bokmi vychádzam v ústrety.

„Ty si ale nedočkavá,“ vyhreší ma mierne a palcom zakrúži okolo môjho najcitlivejšieho bodu. Potom naň zatlačí.

Nahlas zastonám, keď sa moje telo pod tým dotykom prehne. V tú chvíľu sa natiahne a vyzlečie mi tričko cez hlavu. Len čo sa v mäkkom svetle lampičky trochu zorientujem, konečne ho uvidím. A umieram túžbou dotknúť sa ho.

„Chcem sa ťa dotýkať,“ zakňučím.

„Ja viem,“ vydýchne a skloní sa, aby ma pobozkal, zatiaľ čo stále rytmicky pohybuje svojimi prstami v mojom vnútri a palcom ma neprestáva masírovať a tlačiť. Druhou rukou mi odhrnie vlasy z tváre a pridržuje si ma. Jazykom kopíruje pohyby svojich prstov, celú si ma podmaňuje. Svaly na nohách sa mi inštinktívne napínajú a tlačia ma proti jeho ruke. Ale on vzápätí svoje dotyky zmierňuje a tým mi odopiera úľavu, ktorú v nich hľadám. A potom to celé zopakuje. Znovu a znovu. Je to také ubíjajúce. Ach, Christian, prosím! Žobrem v duchu.

„To je tvoj trest – tak blízko a predsa taká vzdialená. Páči sa ti to?“ šepká mi do ucha.

Iba zafňukám úplne vyčerpaná a vzopriem sa svojim putám. Cítim sa taká bezmocná a stratená v erotických mukách.

„Prosím,“ opäť žobrem a on sa konečne zľutuje.

„Ako ťa mám pretiahnuť, Anastasia?“

Preboha... už sa zase začínam triasť. A on už zase prestáva...

„Prosím...“

„Čo by si chcela, Anastasia?“

„Teba... hneď,“ zavzdychám.

„Mám ťa pretiahnuť tak, alebo radšej tak, alebo ešte inak? Je tu nekonečne veľa spôsobov,“ hovorí ticho tesne pri mojich perách. Vyťahuje ruku z nohavičiek a naťahuje sa na nočný stolík po plastový balíček. Kľakne si medzi moje nohy a veľmi pomaly mi sťahuje nohavičky. Celý ten čas ma hltá dychtivým pohľadom – oči mu doslova žiaria. Nasadzuje si kondóm. Fascinovane, ako očarovaná, ho pri tom sledujem.

„Ako veľmi sa ti páči toto?“ spýta sa, keď si ho zovrie v dlani.

„Bol to iba žart,“ zafňukám. Tak už ma, prosím, pretiahni, Christian!

Prekvapene zdvihne obočie, a pritom rozhýbe svoju zovretú päsť hore a dolu po celej jeho úchvatnej dĺžke.

„Žart?“

„Áno, žart. Christian, prosím,“ zaprisahám ho.

„Smeješ sa azda teraz?“

„Nie,“ zaskučím.

Teraz so mnou zmieta nezvládnuteľná sexuálna túžba. Ešte chvíľu sa nado mnou týči a potom ma odrazu chytí a otočí na brucho. Prekvapuje ma to, a pretože mám zviazané ruky, musím sa vzoprieť na lakťoch. Posúva mi obidve kolená tak, že sa ocitám na všetkých štyroch, a potom ma tvrdo pleskne dlaňou. Skôr než stihnem akokoľvek zareagovať, je vo mne. Vykríknem – pre ten nečakaný úder aj jeho náhly vpád – a okamžite vyvrcholím. Znovu a znovu sa pod ním sypem, zatiaľ čo on sa vo mne ďalej s pôžitkom hýbe. A neprestáva. Som úplne vyčerpaná. Viac už skrátka neznesiem... ale on neúnavne pumpuje ďalej. A ja cítim, ako sa vo mne to napätie koncentruje znovu... To hádam nie... už nie...

„No tak, Anastasia, ešte,“ precedí cez zaťaté zuby. A neuveriteľné sa stáva skutočnosťou – moje telo na tú výzvu reaguje a kŕčovito sa zviera okolo Christianovho v ďalšom orgazme, pri ktorom zvolám jeho meno. Zatiaľ čo sa ja trieštim na milión črepín, Christian sa prestáva hýbať – až keď sa tomu konečne sám poddáva... ticho, nehlučne. A potom sa na mňa zrúti a do toho ťažko oddychuje.

„Tak ako veľmi sa ti to páčilo?“ pretlačí cez zaťaté zuby.

Pri všetkých svätých!

Ležím na bruchu, zadýchaná a vyčerpaná. Oči mám ešte zatvorené, keď zo mňa Christian pomaly vykĺzne. Hneď vstáva a oblieka sa. Keď je hotový, vracia sa do postele, veľmi jemne mi uvoľňuje putá a sťahuje tričko z rúk. Preťahujem si prsty a mädlím zápästie, s úsmevom na nich zaznamenávam odtlačok kravaty. Upravujem si podprsenku a on cezo mňa preťahuje paplón. Omámene sa naňho pozriem a on sa na mňa samoľúbo zaškerí.

„Veľmi sa mi to páčilo,“ zašeptám s nesmelým úsmevom.

„A je to tu zase – to slovo.“

„Azda sa ti nepáči?“

„Nie. Zdá sa mi úplne nevyhovujúce.“

„Aha – no, ja neviem... Mne sa zase zdá, že má na teba blahodarný vplyv.“

„A nakoniec z toho urobí blahodarný vplyv! Už viac by ste moje ego raniť nemohli, slečna Steelová?“

„Nemyslím si, že s tvojím egom nie je niečo v poriadku.“ Ale hneď, ako to vyslovím, cítim, že je s tým tvrdením niečo zle – hlavou mi preletí prchavá myšlienka, ale zmizne skôr, než ju stihnem chytiť.

„Keď myslíš,“ povie.

Leží vedľa mňa, rukou opretou o lakeť si podopiera hlavu, je úplne oblečený a ja mám na sebe iba podprsenku.

„Prečo nemáš rád, keď sa ťa niekto dotýka?“

„Jednoducho nemám.“ Nakláňa sa a dáva mi drobný bozk na čelo. „Ten mail, to bol tvoj pokus o vtip?“

S ospravedlňujúcim úsmevom pokrčím plecami.

„Chápem. Takže ešte stále zvažuješ môj návrh?“

„Tvoj neslušný návrh... áno, zvažujem. Ale mám k nemu pripomienky.“

Usmeje sa na mňa a vyzerá, akoby sa mu uľavilo.

„Bol by som sklamaný, keby si nemala.“

„Už som ti ich skoro posielala, ale tak trochu si mi to prerušil.“

„Coitus interruptus.“

„Aha. Vedela som, že niekde skrývaš zmysel pre humor,“ smejem sa.

„Nie všetky veci sú vtipné, Anastasia. Myslel som, že si ma odmietla a... že o tom nehodláš diskutovať,“ zachveje sa mu hlas.

„Ja jednoducho neviem. Ešte som sa nerozhodla. Budeš mi dávať obojok?“

Vyvalí na mňa oči. „Vidím, že si nezaháľala. Ja neviem, Anastasia. Ešte som nikomu obojok nenasadil.“

Aha... to by ma asi malo prekvapiť. Zatiaľ viem o tej scéne tak málo... ach.

„A tebe ho niekto nasadil?“ skúšam.

„Áno.“

„Pani Robinsonová?“

„Pani Robinsonová!“ vybuchuje smiechom. Smeje sa nahlas a neviazane s hlavou vyvrátenou dozadu, a vyzerá pritom taký mladý a bezstarostný. A jeho smiech je nákazlivý.

Tiež sa rozosmejem.

„To jej musím povedať, bude sa jej to páčiť.“

„Ty sa s ňou ešte stýkaš?“ nedokážem skryť zdesenie v hlase.

„Áno.“ Teraz tiež zvážnie.

Uf... a časť môjho ja sa odrazu utápa v chorobnej žiarlivosti – intenzita toho citu ma zaráža.

„Aha,“ opáčim priškrtene. „Takže ty máš niekoho, s kým sa môžeš baviť o svojom alternatívnom životnom štýle, zatiaľ čo ja nesmiem.“

Zadumane pokrčí čelo.

„Takto som o tom nikdy neuvažoval. Pani Robinsonová bola súčasť môjho života. A už som ti vravel, že sme stále priatelia. Keby si chcela, mohol by som ťa predstaviť jednej zo svojich bývalých subiek. Potom by si mohla hovoriť s ňou.“

Čože? Chce mi naschvál ublížiť?

„Je azda toto tvoj pokus o vtip?“

„To nie, Anastasia,“ vrtí hlavou a pôsobí pri tom trochu zarazene.

„Nie – zvládnem to sama, veľmi pekne ďakujem,“ odseknem mu a pritiahnem si paplón až k brade.

Prekvapene na mňa zíza ako na zjavenie.

„Anastasia, ja...“ Zdá sa, že stratil reč. Takto ho vidím azda po prvýkrát. „Nechcel som sa ťa dotknúť.“

„Nie som dotknutá. Som... znechutená.“

„Znechutená?“

„Nechcem sa baviť so žiadnou tvojou expriateľkou... otrokyňou... subkou... alebo ako im to všetkým hovoríš.“

„Anastasia Steelová – ty žiarliš?“

Červenám sa...

„Chystáš sa tu prespať?“

„Ráno mám v Heathmane obchodnú schôdzku. Okrem toho, už som ti hovoril, že ja s priateľkami, otrokyňami ani so subkami, skrátka s nikým nespím. Piatková a sobotňajšia noc boli výnimkou. Už sa to nebude opakovať.“ Z jeho tichého zastreného hlasu zaznieva rozhodnosť.

Zaškerím sa naňho.

„Ja len, že už som unavená.“

„Ty ma vyhadzuješ?“ Pobavený a súčasne trochu prekvapený dvíha obočie.

„Už to tak vyzerá.“

„Hmm, tak to je ďalšie po prvýkrát.“ Skúmavo si ma obzerá. „Takže sa teraz nechceš o ničom porozprávať. Myslím, čo sa týka tej zmluvy.“

„Nie,“ odpálim ho nedotklivo.

„Bože, ako rád by som ti dal poriadny výprask. Cítila by si sa po ňom oveľa lepšie. A ja tiež.“

„Takto predsa nemôžeš rozprávať. Ešte som nič nepodpísala.“

„Človek môže snívať, Anastasia.“ Nakloní sa nado mňa a zovrie moju bradu. „V stredu?“ zapradie a zľahka ma pobozká.

„V stredu,“ prikývnem. „Vyprevadím ťa, keď mi dáš minútku.“ Sadám si, a ako sa naťahujem po tričko, odstrčím ho. Neochotne sa dvíha z postele.

„Podaj mi, prosím, tie tepláky.“

Zdvíha ich z podlahy a dáva mi ich.

„Áno, pani,“ neúspešne sa pokúša skryť úsmev.

Prižmúrim oči a obliekam si ich. Mám hrozne rozstrapatené vlasy a je mi jasné, že keď Christian odíde, budem v nich čeliť vyšetrovaniu Kate Kavanaghovej. Beriem si gumičku do vlasov a podídem ku dverám. Otváram ich a snažím sa odhadnúť, kde by mohla byť Kate. V obývačke nie je. Myslím, že ju počujem telefonovať v jej izbe. Christian ma nasleduje von z dverí. Stačila celkom malá chvíľka, kým sme prišli ku dverám, a moje pocity a myšlienky sa zmenili. Už sa naňho nehnevám a odrazu sa cítim veľmi nesvoja. Nechcem, aby odišiel. Prvýkrát si naozaj prajem, aby bol normálny – chcela by som normálny vzťah, ktorý nepotrebuje desaťstránkovú zmluvu, biče a karabíny zavesené z plafóna herne.

So sklopenými očami otváram Christianovi dvere. Prvýkrát v živote som mala sex vo svojom vlastnom domove. A ako to už tak pri sexe býva, myslím, že to bolo neskutočne fajn. Ale práve teraz sa cítim ako nádoba – prázdna schránka určená na jeho chvíľkový rozmar. Moje podvedomie nechápavo zatočí hlavou. Sama si si chcela zabehnúť do hotela Heathman po sex – a on ti prišiel expresnou službou. Prekríži si ruky na prsiach a poklepáva si nožičkou s výrazom na-čo-sa-akože-sťažuješ? Christian sa zastaví vo dverách, rukou mi podoprie bradu a donúti ma, aby som sa naňho pozrela. Potom sa zamračí.

„Si v poriadku?“ pýta sa starostlivo a palcom mi jemne masíruje spodnú peru.

„Áno,“ ubezpečujem ho, aj keď si tým vôbec nie som istá. Konečne mi to došlo. Viem, že keď mu na to všetko kývnem, nakoniec mi ublíži. Nie je schopný, ochotný ani pripravený mi ponúknuť viac... a ja chcem viac. Oveľa viac. Ten nápor žiarlivosti, ktorému som pred chvíľou musela čeliť, mi dal jasne najavo, že k nemu chovám hlbšie city, než som si doteraz pripúšťala.

„Tak v stredu,“ uisťuje sa. Skláňa sa, aby ma jemne pobozkal. Lenže počas toho bozku sa niečo mení. Jeho pery sa odrazu k mojim tlačia nejako naliehavejšie, ruka, v ktorej mi drží bradu, sa presúva na líce a druhá ju za chvíľu nasleduje. Oťažieva mu dych. Bozkáva ma čoraz vášnivejšie a tlačí sa ku mne viac a viac. Chytám ho za predlaktie. Mám chuť mu zaboriť prsty do vlasov, ale odolám tomu – viem, že by sa mu to nepáčilo. Nakoniec sa mi oprie čelom o čelo, oči zatvorené, dych ťažký.

„Anastasia...“ zašepká. „Čo to so mnou robíš?“

„Mohla by som povedať to isté,“ dostanem zo seba.

S hlbokým nádychom mi vtlačí pusu na čelo a odchádza. Odhodlane si vykračuje po chodníku k svojmu autu a cestou si prehrabne vlasy. Potom ako otvorí dvere, sa na mňa ešte raz pozrie a venuje mi oslnivý úsmev. Ochabnutá mu ho vraciam – som ako omámená – a znovu si spomínam na Ikara, ktorý sa vzniesol až príliš blízko k Slnku. Keď Christian nastupuje do športiaka, už radšej zatváram. Mám totiž nezvládnuteľné nutkanie plakať; to keď mi náhly pocit osamelosti a smútok stlačia srdce a vytlačia ho ako citrón. Rýchlo odchádzam do spálne a zatváram za sebou, opieram sa chrbtom o dvere a pokúšam sa nájsť logické vysvetlenie pre svoje pocity. Zosuniem sa na zem, vkladám si hlavu do dlaní a po lícach mi začínajú tiecť prvé slzy.

Na dvere mi opatrne zaklope Kate.

„Ana?“ osloví ma ticho.

Otváram jej. Stačí jej jeden pohľad a skrýva si ma do náruče.

„Čo sa deje? Čo ti ten desivý vyfešákovaný bastard urobil?“

„Ach, Kate... nič, čo by som mu nedovolila.“

Kate ma pritiahne k posteli, na ktorú si sadáme.

„Máš po tom sexuálnom výkone príšerne rozstrapatené vlasy.“

Aj cez ten pálčivý smútok, čo ma zviera, sa zasmejem.

„Bol to dobrý sex, vôbec nie príšerný.“

Kate sa usmeje. „Takto je to lepšie. Prečo plačeš? Ty predsa nikdy neplačeš.“ Z nočného stolíka vytiahne kefu na vlasy, sadá si za mňa a veľmi opatrne mi rozčesáva vlasy.

„Jednoducho si myslím, že ten náš vzťah nemá perspektívu.“ Uprene pozerám dolu na svoje nechty.

„Myslela som, že sa s ním uvidíš v stredu.“

„To áno. Tak to bolo naplánované.“

„Tak prečo sa tu ukázal už dnes?“

„Poslala som mu mail.“

„V ktorom si mu napísala, aby sa zastavil?“

„Nie, v ktorom som mu napísala, že ho už nechcem vidieť.“

„A on sa sem prihrnie? Ana, to je geniálne!“

„No, vlastne to bolo myslené ako vtip.“

„Aha... Tak teraz tomu už naozaj nerozumiem.“

Trpezlivo jej objasňujem podstatu svojho mailu tak, aby som nič neprezradila.

„Takže si si myslela, že ti odpíše mailom?“

„Áno.“

„A on sa miesto toho prirútil?“

„Hej.“

„Tak to si myslím, že je do teba blázon.“

Zamračím sa. Christian? Blázon do mňa? Tak to ťažko. Iba si hľadá novú hračku – vhodnú hračku, ktorú môže položiť do postele a robiť s ňou neopísateľné veci. Znovu ma bolestivo pichne pri srdci. Toto je realita.

„Skrátka ma sem prišiel pretiahnuť, to je všetko.“

„Nech žije romantika,“ vydýchne Kate šokovane. Podarilo sa mi ju šokovať. Nepovedala by som, že je to vôbec možné. Neisto pokrčím plecom.

„On používa sex ako zbraň.“

„Chce si ťa azda podmaniť sexom?“ neveriacky zavrtí hlavou. Prekvapene na ňu zažmurkám a cítim, ako sa mi po lícach rozlieva teplo. Uf... Bingo! Kate Kavanaghová, budúca držiteľka Pulitzerovej ceny za žurnalistiku.

„Ana, ja tomu nerozumiem, veď si ho práve nechala, aby sa s tebou pomiloval.“

„Nie, Kate, my sa nemilujeme – iba trtkáme – Christianovými vlastnými slovami. On nemá vo zvyku sa milovať.“

„Vedela som, že mi na ňom niečo nesedí. Takže sa nechce viazať.“

Naoko súhlasne prikývnem. Ale vnútri umieram od žiaľu. Ach, Kate... priala by som si, aby som sa ti mohla so všetkým zdôveriť, rozprávala by som ti všetko o tom zvláštnom, smutnom, zvrhlom mužovi, a ty by si mi potom povedala, aby som naňho zabudla. Postavila by si ma nohami späť na zem.

„Iba ma to všetko tak trochu zaskočilo,“ skonštatujem. Menej vypovedajúcu formuláciu som už vybrať nemohla.

Pretože sa už o Christianovi ďalej baviť nechcem, pýtam sa Kate na Elliota. Len čo zaznie jeho meno, jej správanie sa zmení... celá sa akoby rozjasní, úsmev od ucha k uchu.

„Príde v sobotu ráno, aby nám pomohol nakladať.“ Láskyplne zovrie kefu na vlasy v náručí – teda, tá je v tom až po uši. V hrudi ma pichne malý osteň závisti. Kate si našla niekoho normálneho. A vyzerá taká šťastná...

Otáčam sa, aby som ju objala.

„Aby som nezabudla – keď si bola... ehm, zaneprázdnená, volal ti otec. Bob sa vraj zranil, takže sa s tvojou mamou nedostanú na promóciu. Ale otec vo štvrtok príde. A máš im zavolať.“

„No... a mama nezavolá. Je Bob v poriadku?“

„Je. Zavolaj jej ráno, teraz už je neskoro.“

„Ďakujem, Kate. Už som v pohode. Rayovi tiež zavolám až ráno, teraz už asi zaleziem do postele.“

Usmeje sa na mňa, ale v očiach sa jej zračí starosť.

Hneď ako odíde, sadám si a znovu čítam zmluvu, robím si pritom ďalšie poznámky. Keď som hotová, zapínam notebook a otváram poštu, aby som to mohla poslať.

V schránke mám mail do Christiana.

---

Od: Christian Grey

Predmet: Dnešný večer

Dátum: 23. 5. 2011, 23:16

Komu: Anastasia Steelová

Slečna Steelová,

teším sa na Vaše pripomienky k zmluve.

Dovtedy spi sladko, bejby.

Christian Grey

Výkonný riaditeľ Grey Enterprises Holdings, s. r. o.

---

Od: Anastasia Steelová

Predmet: Pripomienky

Dátum: 24. 5. 2011, 00:02

Komu: Christian Grey

Drahý pán Grey,

tu je zoznam mojich pripomienok. Teším sa, že ich podrobne preberieme v stredu pri večeri.

Čísla odkazujú na jednotlivé články:

2: Nechápem, prečo je to stanovené výhradne k môjmu prospechu – teda to, aby som preskúmala svoju senzualitu a svoje hranice. Som si istá, že k tomu by som nepotrebovala desaťstránkovú zmluvu! Celkom určite to slúži k tvojmu prospechu.

4: Ako si už určite zaznamenal, jediným sexuálnym partnerom, ktorého mám, si Ty. Neberiem drogy, a nikdy som nedostala transfúziu krvi. S najväčšou pravdepodobnosťou som zdravá. A čo Ty?

8: Môžem zmluvu vypovedať, kedykoľvek si budem myslieť, že nedodržuješ dohodnuté hranice. Dobre – to sa mi páči.

9: Poslúchať ťa za všetkých okolností? Bez váhania akceptovať tvoj výcvik? O tom sa ešte porozprávame.

11: Jeden mesiac na skúšku. Nie tri.

12: Nemôžem si dovoliť každý víkend. Mám svoj život, a aj ho budem mať. Možno tri zo štyroch.

15.2: Chceš zaobchádzať s mojím telom akýmkoľvek spôsobom, ktorý uznáš za sexuálne alebo inak vyhovujúci... prosím, definuj „inak vyhovujúci“.

15.5: Celá tá záležitosť s disciplínou. Nie som si istá, či chcem byť vyplácaná, šľahaná, mlátená, šibaná bičíkom alebo korbáčmi, a vôbec telesne trestaná. Som si istá, že by to bolo v rozpore s článkami 2 – 5. A tiež to...“smie trestať z akéhokoľvek iného dôvodu, ktorý nemusí uvádzať“. To je naozaj úbohé – a to si mi tvrdil, že nie si sadista.

15.10: Ako keby bolo vôbec možné ma niekomu požičať... Ale som rada, že to máme čierne na bielom.

15.14: Pravidlá. K tým sa vrátim neskôr.

15.19: Dotýkať sa ťa bez tvojho dovolenia... V čom je problém? Vieš, že to aj tak beztak nerobím.

15.21: Disciplína – pozri článok 15.5 vyššie.

15.22: Nesmiem sa ti pozerať do očí? Prečo?

15.24: Prečo sa ťa nesmiem dotýkať?

Pravidlá:

Spánok – budem súhlasiť so šiestimi hodinami.

Jedlo – nemienim jesť podľa nejakého zoznamu. Buď stravovací plán, alebo ja... Bez diskusie.

Odev – pokiaľ budem musieť nosiť tvoje oblečenie, tak iba keď budem s tebou... dobre?

Cvičenie – dohodli sme sa na troch hodinách a tu sú stále uvedené štyri.

Hranice prípustnosti:

Môžeme ich všetky spoločne prebrať? Žiadny fisting akéhokoľvek druhu. Čo je to záves? Genitálne svorky... to bol dúfam pokus o vtip!

Daj mi, prosím, vedieť, kedy sa v stredu stretneme. Pracujem do piatej.

Dobrú noc.

Ana

---

Od: Christian Grey

Predmet: Pripomienky

Dátum: 24. 5. 2011, 00:07

Komu: Anastasia Steelová

Slečna Steelová,

to je dlhý zoznam. Prečo ešte nespíte?

Christian Grey

Výkonný riaditeľ Grey Enterprises Holdings, s. r. o.

---

Od: Anastasia Steelová

Predmet: Som zvyknutá ponocovať

Dátum: 24. 5. 2011, 00:10

Komu: Christian Grey

Pán Grey,

ako si určite spomínate, práve som na tom zozname pracovala, keď som bola vyrušená a priviazaná k posteli náhodne okoloidúcim maniakom posadnutým kontrolou.

Dobrú noc.

Ana

---

Od: Christian Grey

Predmet: Tak si odvykni

Dátum: 24. 5. 2011, 00:12

Komu: Anastasia Steelová

Padaj do postele, Anastasia.

Christian Grey

Výkonný riaditeľ & maniak posadnutý kontrolou, Grey Enterprises Holdings, s. r. o.

---

Bacha... Caps Lock! Vypínam počítač. Ako to, že mi naháňa strach, aj keď je osem kilometrov ďaleko? Pokrútim hlavou. So zvieravým pocitom v srdci leziem do postele a okamžite upadám do hlbokého, ale nepokojného spánku.

Kapitola 13

Keď nasledujúci deň prichádzam domov z práce, volám mame. U Claytonovcov bol relatívne pokojný deň, ktorý mi priniesol veľa priestoru na rozmýšľanie. Z toho zajtrajšieho stretnutia s pánom Posadnutým kontrolou som nepokojná, nervózna, a v kútiku duše mi naháňa strach, že som možno na tú zmluvu zareagovala príliš odmietavo. Možno to celé hodí za hlavu.

Mama má hrozné výčitky, že nemôžu prísť na promóciu. Bob si natiahol nejaké šlachy, takže doma polihuje. Úprimne povedané, priťahuje nehody rovnako ako ja. Mal by sa úplne uzdraviť, ale musí sa šetriť a mama ho pri tom bude obskakovať.

„Miláčik, je mi to tak ľúto,“ bedáka mi do telefónu.

„Mami, to je v pohode. Bude tam Ray.“

„Ana, rozprávaš nejako... rozrušene. Si v poriadku, zlatíčko?“

„Jasné, mami.“ Ach, keby si čo len tušila... Je tu jeden nechutne bohatý chlapík, ktorý ma chce vtiahnuť do nejakého divného vzťahu plného zvráteného sexu, v ktorom budem nesvojprávna.

„Ty si niekoho spoznala?“

„Nie, mami.“

„Tak dobre, zlatíčko. Budem na teba vo štvrtok myslieť. Mám ťa rada... vieš to, srdiečko?“

Zatváram oči. Jej vrelé slová ma hrejú pri srdci.

„Tiež ťa mám rada, mami. Pozdravuj Boba a dúfam, že sa skoro uzdraví.“

„Budem, zlatko. Ahoj.“

„Ahoj.“

Počas telefonátu som dopochodovala až do spálne. Bezmyšlienkovite zapínam ten špičkový stroj a prihlasujem sa do pošty. Mám tam mail od Christiana z dnešnej noci alebo skôr zo skorého rána – to záleží na uhle pohľadu. Okamžite sa mi rozbúcha srdce tak, až mi z toho hučí krv v ušiach. Do hája... asi si to rozmyslel – no jasné – možno odvoláva tú večeru. To pomyslenie je priam bolestivé. Rýchlo ho odsúvam nabok a otváram mail.

---

Od: Christian Grey

Predmet: Vaše pripomienky

Dátum: 24. 5. 2011, 01:27

Komu: Anastasia Steelová

Drahá slečna Steelová,

Po podrobnom preskúmaní Vašich pripomienok si Vás dovoľujem upozorniť na definíciu výrazu „submisívny“.

submisívny – prídavné meno

1. odhodlaný alebo pripravený na podrobenie; neschopný odolať poslušnosti: pokorný služobník

2. označenie alebo poukázanie na submisívnosť: submisívna odpoveď

Pôvod slova: roky 1580–90

Synonymá: 1. poddajný, povoľný, ochotný. 2. pasívny, rezignovaný, trpezlivý, poslušný, krotký, ovládateľný.

Antonymá: 1. vzdorujúci, neposlušný.

Prosím, majte toto na pamäti, keď sa v stredu stretneme.

Christian Grey

Výkonný riaditeľ Grey Enterprises Holdings, s. r. o.

---

Prvé, čo pocítim, je úľava. Aspoň chce tie moje pripomienky prerokovať. A ešte stále ma chce zajtra vidieť. Po chvíľke na rozmyslenie mu odpovedám.

---

Od: Anastasia Steelová

Predmet: Moje pripomienky... A čo napríklad Vaše problémy?

Dátum: 24. 5. 2011, 18:29

Komu: Christian Grey

Pán Grey,

všimnite si, prosím, vznik slova: roky 1580–90. S úctou si Vás dovoľujem upozorniť na fakt, že je rok 2011. Od tej doby sme už prešli dlhú cestu...

Smiem pre zmenu teraz ja Vám ponúknuť jednu definíciu, ktorú by ste mali do nášho stretnutia zvážiť?

kompromis – podstatné meno

1. dojednanie urobené na základe vzájomných ústupkov; dohoda dosiahnutá pomocou prispôsobenia protichodných alebo rozporuplných tvrdení, princípov a pod., alebo zmenou požiadaviek;

2. výsledok takej dohody;

3. medzistupeň medzi dvomi pólmi: Dom v radovej zástavbe je kompromisom medzi vidieckou usadlosťou a panelovým domom.

Ana

---

Od: Christian Grey

Predmet: Aké mám ja problémy?

Dátum: 24. 5. 2011, 18:32

Komu: Anastasia Steelová

Trafili ste do čierneho, slečna Steelová.

Zajtra Vás vyzdvihnem o siedmej večer u Vás doma.

Christian Grey

Výkonný riaditeľ Grey Enterprises Holdings, s. r. o.

---

Od: Anastasia Steelová

Predmet: 2011 – ženy už šoférujú

Dátum: 24. 5. 2011, 18:40

Komu: Christian Grey

Pán Grey,

mám svoje auto. Môžem prísť sama.

Radšej sa s Vami stretnem na mieste.

Kde sa stretneme? O siedmej vo Vašom hoteli?

Ana

---

Od: Christian Grey

Predmet: Ach, tie mladé tvrdohlavé ženy

Dátum: 24. 5. 2011, 18:43

Komu: Anastasia Steelová

Drahá slečna Steelová,

odvolávam sa na svoj mail zo dňa 24. 5. 2011, odoslaný o 01:27 a definíciu v ňom obsiahnutú. Myslíš, že budeš niekedy schopná robiť to, čo Ti poviem?

Christian Grey

Výkonný riaditeľ Grey Enterprises Holdings, s. r. o.

---

Od: Anastasia Steelová

Predmet: Ach, tí tvrdošijní muži

Dátum: 24. 5. 2011, 18:49

Komu: Christian Grey

Pán Grey,

chcela by som prísť sama.

Prosím.

Ana

---

Od: Christian Grey

Predmet: Úbohí rozhorčení muži

Dátum: 24. 5. 2011, 18:52

Komu: Anastasia Steelová

Dobre.

Môj hotel, sedem hodín.

Stretneme sa v Mramorovom bare.

Christian Grey

Výkonný riaditeľ Grey Enterprises Holdings, s. r. o.

Pôsobí podráždene dokonca aj v maili. Vari nepochopil, že si chcem ponechať možnosť rýchleho odchodu? Niežeby bol môj chrobák ktovieako rýchly, ale aj tak – potrebujem mať možnosť úniku.

---

Od: Anastasia Steelová

Predmet: Niektorí nie sú takí tvrdošijní

Dátum: 24. 5. 2011, 18:55

Komu: Christian Grey

Ďakujem.

Ana x

---

Od: Christian Grey

Predmet: Ženy, ktoré doháňajú mužov k šialenstvu

Dátum: 24. 5. 2011, 18:59

Komu: Anastasia Steelová

Nemáš za čo.

Christian Grey

Výkonný riaditeľ Grey Enterprises Holdings, s. r. o.

---

Volám Rayovi, ktorý sa práve chystá na sledovanie futbalového zápasu medzi Sounders a nejakým tímom zo Salt Lake City, takže náš rozhovor je milosrdne krátky. Vo štvrtok príde na promóciu a potom ma chce vziať niekam na obed. Už iba z toho, že s ním hovorím, mi zaplesá srdce, a v krku sa mi vytvorí obrovská hrča. Bol mojou nemennou konštantou vo všetkých tých rokoch, čo sa mama potácala zo vzťahu do vzťahu. Máme skvelý vzťah, ktorý si naozaj vážim. Aj keď je to môj nevlastný otec, vždy sa ku mne správal, ako keby som bola jeho, a ja sa už nemôžem dočkať, kedy ho uvidím. Už je to tak dlho. Tá jeho vnútorná sila je niečo, čo teraz potrebujem, čo mi chýba. Možno by som sa mohla na to zajtrajšie stretnutie nejako naladiť na jeho frekvenciu.

Kate a ja sa naplno venujeme baleniu a delíme sa pri tom o fľašu lacného červeného vína. Keď idem konečne spať do svojej skoro prázdnej izby, už som pokojnejšia. Fyzická námaha pri ukladaní všetkých tých vecí do škatúľ bola vítaným rozptýlením, takže som unavená. Túžim po poriadnom nočnom odpočinku. Zavŕtam sa do perín a hneď zaspím.

Paul sa ešte predtým, než odíde do New Yorku pracovať pre nejakú finančnú spoločnosť, vrátil domov z Princetonu. Celý deň za mnou chodí po obchode a pozýva ma na rande. Už mi s tým lezie na nervy.

„Paul, tak znova – dnes večer už rande mám.“

„Ale nemáš, hovoríš to len preto, aby si sa ma zbavila. Vždy sa ma zbavíš.“

Tak dobre... chytrému napovedz, hlúpeho postrč.

„Paul, nikdy som si nemyslela, že je dobrý nápad chodiť s bratom svojho šéfa.“

„Veď tu v piatok končíš. A zajtra už nejdeš do práce.“

„To áno a od soboty bývam v Seattli, zatiaľ čo ty budeš už čoskoro v New Yorku. Keby sme to spolu náhodou skúsili, ďalej by sme už od seba bývať nemohli. A mimochodom, dnes večer už rande mám.“

„S Josém?“

„Nie.“

„Tak s kým?“

„Paul... ach bože,“ povzdychnem si podráždene. Je mi jasné, že to len tak nenechá. „S Christianom Greyom,“ nedokážem skryť rozhorčenie v hlase. Ale zapôsobí to. Paulovi padá sánka a zostáva sa na mňa konsternovane pozerať. To je neskutočné... dokonca aj jeho meno dokáže ľudí pripraviť o reč.

„Ty máš rande s Christianom Greyom?“ vysúka zo seba, keď odznie prvý šok. V jeho hlase cítiť značné stopy nedôvery.

„Áno.“

„Chápem.“ Paul teraz pôsobí naozaj skleslo, dokonca ochromene. Som trochu rozladená z toho, že ho to tak prekvapuje. Rovnako ako moja vnútorná bohyňa, ktorá mu svojimi prstami naznačuje niečo veľmi nepekné a vulgárne.

Potom ma už Paul necháva na pokoji, a ja presne o piatej vychádzam z dverí obchodu.

Doma mi Kate požičiava dvoje šiat a dva páry topánok; jedny na dnešný večer a druhé na zajtrajšiu promóciu. Priala by som si k svojmu obliekaniu pristupovať s väčším entuziazmom, aby som ním mohla korunovať snahu o čo najlepší dojem, ale toto jednoducho nie je moja parketa. A čo je tvoja parketa, Anastasia? zaznie mi v hlave Christianov podmanivý hlas. Potrasením hlavy sa pokúšam upokojiť nervy a na dnešný večer si vyberám kokteilové šaty fialovej farby. Sú veľmi jednoduché a pomerne formálne... ale čo, idem predsa vyjednávať podmienky zmluvy.

Sprchujem sa, holím si nohy a podpazušie, umývam si vlasy a potom trávim dobrú polhodinu ich sušením, až mi v mäkkých vlnách splývajú na prsia a na chrbát. Na jednej strane si ich spínam hrebienkom, aby mi nepadali do tváre, a nanášam si trochu špirály a lesku na pery. Mejkap takmer nenosím – desí ma. Žiadna z mojich literárnych hrdiniek sa nikdy mejkapom ne zaoberala – možno by som o ňom vedela viac, keby to bolo inak. Obúvam si fialkové lodičky, ktoré mi ladia k šatám, a o pol siedmej som pripravená.

„Tak čo?“ pýtam sa Kate.

Zaškerí sa.

„Fíha, ty si sa ale nahodila, Ana,“ pokynie uznanlivo hlavou. „Vyzeráš fakt... sexi.“

„Sexi?! Snažím sa pôsobiť jednoducho a formálne.“

„To tiež, ale najviac zo všetkého si sexi. Tie šaty ti naozaj pristanú a farba ti ide k pleti. To, ako ťa obopínajú...“ usmeje sa.

„Kate!“ okríknem ju.

„Je to pravda, Ana. Celá si... jednoducho na zahryznutie. Nechaj si ich. Bude ti zobať z ruky.“

Pevne stisnem pery. Ach, Kate, keby si len vedela, že je to všetko naopak...

„Zaželaj mi šťastie.“

„Ty potrebuješ šťastie na rande?“ spýtavo zmraští čelo.

„Presne tak, Kate.“

„Tak teda – veľa šťastia.“ Objíma ma a ja sa otáčam a odchádzam.

Musím šoférovať naboso – Wanda, môj tmavomodrý chrobák, nebol konštruovaný na šoférovanie v podpätkoch. Zastavujem pred Heathmanom presne o 18.58 a dávam kľúče hotelovému vodičovi. Premeriava si môjho chrobáka pochybovačným pohľadom, ale ja si ho nevšímam. S hlbokým nádychom sa psychicky pripravujem na nadchádzajúci boj a vchádzam do hotela.

Christian sa ležérne opiera o bar a popíja z pohára biele víno. Má svoju tradičnú bielu košeľu, čierne džínsy, červenú kravatu a čierne sako. A strapaté vlasy... ako obvykle. Zasnene si vzdychnem. Pár sekúnd stojím vo vchode do baru a pozorujem ho. Vychutnávam si ten skvelý výhľad. Nervózne – aspoň sa mi to zdá – pozrie ku dverám, a keď ma uvidí, znehybnie. Párkrát zažmurká a potom lenivo roztiahne pery do toho sexi úsmevu, pri ktorom onemiem a vnútri sa celá rozpálim. Usilovne sa sústreďujem na to, aby som si nehrýzla peru, a vedomá si skutočnosti, že ja, Ana Steelová z Nemotorna, balansujem na vysokých podpätkoch, vydám sa smerom k nemu. A on mi s gráciou sebe vlastnou vychádza v ústrety.

„Vyzeráte úchvatne!“ vydýchne, keď sa skloní, aby ma zľahka pobozkal na líce. „Šaty, slečna Steelová... To schvaľujem.“ Ponúka mi rameno a odvádza ma k bokom situovanému boxu, odkiaľ dáva znamenie čašníkovi.

„Čo budete piť, slečna Steelová?“

Keď vchádzam do boxu a sadám si, kútiky úst sa mi zachvejú v potuteľnom úsmeve – aha ho, už sa ma aspoň spýta.

„Dám si to isté, čo máte vy, prosím.“ Vidíš! Viem sa správať a hrať sa na poslušnú.

Pobavene objednáva ešte jeden pohár Sancerre a sadá si oproti mne.

„Majú tu výbornú vínotéku,“ podotkne. Položí lakte na stôl, zopne si prsty pred ústami a oči mu ožívajú nejakou nečitateľnou emóciou. A v tom to prichádza... cítim tú známu príťažlivosť a energiu, ktorá sa z neho šíri a preniká hlboko do môjho vnútra. Pod jeho prenikavým pohľadom si nepokojne presadnem a srdce mi už takmer fibriluje. Musím sa ovládať.

„Ste nervózna?“ začne.

„Áno.“

Nakláňa sa bližšie.

„Aj ja,“ zašepká sprisahanecky. Oči mi vystrelia hore k tým jeho. On? Nervózny? To nikdy. Vyplašene zažmurkám a on ma poctí svojím neodolateľným úsmevom. Prichádza čašník s vínom, miskou orechov a ďalšou miskou s olivami.

„Tak ako to urobíme?“ pýtam sa. „Preberieme moje body jeden po druhom?“

„Ako vždy ste nedočkavá, slečna Steelová.“

„Tiež som sa vás mohla spýtať, čo hovoríte na dnešné počasie.“

Usmeje sa a svojimi dlhými prstami siahne po jednu olivu. Vkladá si ju do úst. Uviazne mi na nich pohľad, na tých ústach, ktoré ma bozkávali... všade. Ako na rozkaz sa začnem červenať.

„Myslím, že počasie dnes nebolo ničím zaujímavé,“ uškrnie sa.

„Skutočne ste mi práve venovali úškrn, pán Grey?“

„To som určite urobil, slečna Steelová.“

„Vy viete, že tá zmluva je právne nevymáhateľná.“

„Som si toho úplne vedomý, slečna Steelová.“

„Mali ste v úmysle mi o tom povedať?“

Nedotklivo sa na mňa zamračí. „Myslela si si, že ťa dotlačím do niečoho, čo nechceš, a potom budem predstierať, že ťa mám v hrsti?“

„No... áno.“

„Ty o mne nemáš príliš vysokú mienku, čo?“

„Neodpovedal si na moju otázku.“

„Anastasia, nezáleží na tom, či je to legálne alebo nie... jednoducho to predstavuje dohodu, ktorú chcem s tebou uzatvoriť. Čo by som ja chcel od teba, a čo by si ty mohla očakávať odo mňa. Ak sa ti to nepáči, nepodpisuj. Ak to podpíšeš a dodatočne zistíš, že sa ti to nepáči, je tam dosť únikových článkov – môžeš z toho kedykoľvek vycúvať. A aj keby tá zmluva bola právne záväzná, myslíš, že by som ťa hnal pred súd, keby si sa rozhodla utiecť?“

Pomaly sa napijem vína. Moje podvedomie ma tvrdo strčí do ramena. Musíš si zachovať jasnú hlavu. Nepi toľko!

„Také vzťahy sa budujú na úprimnosti a dôvere,“ pokračuje Christian. Musíš mi veriť – dôverovať tomu, že poznám, ako na teba pôsobím, ako ďaleko môžem zájsť, ako ďaleko ťa môžem vziať – pokiaľ ku mne nebudeš úprimná, tak do toho skrátka nemôžeme ísť.“

A je to tu... ideme na vec naozaj rýchlo. Vraj, ako ďaleko ma môže vziať... Do hája. To akože ešte ďalej?

„Je to veľmi jednoduché, Anastasia. Veríš mi alebo nie?“ Oči mu planú ako pochodeň.

„Vyjednával si takto aj s ostatnými, hm... pätnástimi?“

„Nie.“

„Prečo nie?“

„Všetky boli už skúsené subinky. Keď so mnou vstupovali do vzťahu, už vedeli, čo chcú, a boli si aj vedomé toho, čo od nich budem očakávať ja. S nimi išlo iba o doladenie hraníc prípustnosti a podobných detailov.“

„Existuje na to azda nejaký obchod? Kúp si subku?“

Zasmeje sa. „Nie tak celkom.“

„Tak ako si k nim prišiel?“

„Naozaj sa chceš baviť práve o tomto? Nepôjdeme radšej k veci? Myslím tým tvoje pripomienky, ako hovoríš.“

Namáhavo prehltnem. Verím mu? Má azda všetko to, k čomu to smeruje, byť... dôvera? Ale to je obojstranná záležitosť. Keď si spomeniem, aký bol podráždený, keď som volala Josému.

„Si hladná?“ vyruší ma z mojich myšlienok.

Ale nie... už zase jedlo.

„Nie.“

„Už si dnes jedla?“

Nehybne naňho hľadím. Úprimnosť... Dofrasa, moja odpoveď ho asi nepoteší.

„Nie,“ vyjdem s pravdou von.

Zúži oči.

„Musíš sa najesť, Anastasia. Najeme sa tu, alebo v mojom apartmáne. Čomu dáš prednosť?“

„Radšej by sme mali zostať na verejnosti.“

Ironicky sa uškrnie.

„Myslíš, že ma to zastaví?“ vysloví svoje zmyselné varovanie.

S vyvalenými očami znovu prehltnem.

„To dúfam.“

„Poď, rezervoval som nám súkromnú jedáleň. Žiadna verejnosť,“ usmeje sa tajomne. Zdvihne sa z nášho boxu a podá mi ruku. Chytím ho za ňu, vstanem a prejdem k nemu. Pustí ma a presunie svoju dlaň na môj lakeť. A tak ma vedie späť cez bar k širokému schodisku a po ňom na medziposchodie. Pripája sa k nám mladík v hotelovej livreji.

„Pán Grey, tadiaľto, prosím.“

Nasledujeme ho cez prepychový klub až do súkromnej jedálne. Iba jeden osamotený stôl. Miestnosť je malá, ale honosná. Pod žiariacim lustrom je stôl, na jeho naškrobenom prestieraní sa lesknú krištáľové poháre, strieborné príbory a kytica bielych ruží. Je to ako zo starých čias – drevom obloženou jedálňou prestupuje oduševnené čaro. Christian mi pridrží stoličku a ja si sadnem. Potom si sadne naproti mne. Kradmo na naňho pozriem.

„Nehryz si tú peru,“ zašepká.

Zamračím sa. Do čerta, ani si neuvedomujem, že to robím.

„Už som nám objednal. Dúfam, že ti to nebude prekážať.“

Úprimne povedané, uľavilo sa mi. Nie som si istá, či by som bola schopná urobiť ešte nejaké ďalšie rozhodnutie.

„Nie, je to v poriadku,“ poviem pokorne.

„Je dobré vedieť, že dokážeš byť aj prístupná. Kde sme to skončili?“

„Išli sme priamo na vec.“ Znovu sa riadne opijem z vína. Je naozaj výborné. Christian Grey sa vo víne naozaj vyzná. Spomínam si na ten posledný glg vína, ktorý mi dal – u mňa... v mojej posteli. Tá neodbytná spomienka mi ženie krv do líc.

„Samozrejme, tvoje pripomienky.“ Zaloví v náprsnom vrecku svojho saka a vyťahuje papier. Môj mail.

„Článok dva. Dohodnuté. Je to určené k prospechu nás oboch. To prepracujem.“

Vystrašene zažmurkám. To hádam nie... my to budeme naozaj preberať bod po bode. Takto z očí do očí už sa necítim taká sebavedomá. On navyše vyzerá tak vážne. Doprajem si ďalší dúšok vína a on pokračuje.

„Moje sexuálne zdravie. Takže, všetky moje predchádzajúce partnerky si dali urobiť krvné testy. Ja sám si ich dávam robiť každých šesť mesiacov – pre všetky zdravotné riziká, o ktorých sa zmieňuješ. Všetky boli doteraz bez nálezu. Nikdy som nebral drogy. V skutočnosti som ich striktným odporcom. Čo sa týka drog, zastávam voči všetkým svojim zamestnancom politiku nulovej tolerancie a trvám aj na náhodnom preverovaní.“

Ale nie!... maniak sa zbláznil. Zachvejú sa mi z toho šoku viečka.

„Nikdy som nedostal krvnú transfúziu. Si s takouto odpoveďou spokojná?“

Bezvýrazne prikývnem.

„Tvoj ďalší bod – už som sa o tom zmieňoval. Môžeš kedykoľvek odísť, Anastasia. Nebudem ťa držať. Keď odídeš, to je jedno ako – tak odídeš. Len aby si to vedela.“

„Dobre,“ odvetím ticho. Keď odídem, tak odídem. Tá myšlienka je prekvapivo bolestivá.

Prichádza čašník s prvým chodom. Ako mám asi teraz jesť? Pri všetkých svätých – on objednal ustrice servírované na ľadovej drvine.

„Dúfam, že máš ustrice rada,“ zapradie.

„V živote som ich nejedla.“ Ani raz.

„Naozaj? Takže,“ siahne po jednu, „všetko, čo musíš urobiť, je vtiahnuť a prehltnúť. To už myslím zvládaš.“ Uprie na mňa prenikavý pohľad a mne je jasné, na čo naráža. Mám pocit, že som červená až za ušami. Spokojne sa zacerí, pokvapká si ustricu citrónom a vleje si ju do úst.

„Hmm, vynikajúca. Chutí ako more,“ uškŕňa sa ďalej. „Len do toho,“ povzbudzuje ma.

„Takže to nemám hrýzť?“

„Tak to určite nie, Anastasia.“ Oči mu svietia vtipom. A vyzerá pri tom taký mladý.

Zahryznem si do pery, a jeho výraz sa okamžite mení. Premeria si ma prísnym pohľadom. Beriem si svoju úplne prvú ustricu. Fajn... nič to nebude. Vytlačím si na ňu trochu citróna a vsajem ju do úst. Kĺže mi do krku, chutí ako morská voda, slaná, s ostrou príchuťou citrusov a surovosti... lahôdka. Christian zastreným pohľadom sleduje, ako si oliznem pery.

„Tak čo?“

„Dám si ďalšiu,“ zahlásim pokojne.

„Šikovné dievča,“ pochváli ma pyšne.

„Vybral si ich schválne? Nie sú náhodou povestné svojimi afrodiziakálnymi účinkami?“

„Nie, sú prvé na jedálnom lístku. S tebou žiadne afrodiziakum nepotrebujem. Myslím, že to už vieš, a myslím, že ty si na tom rovnako,“ jednoducho mi odpovie. „Kdeže sme to...“ Pozrie sp ä ť na môj mail a ja siaham po ďalšej ustrici.

Takže on to cíti tiež. Mám naňho rovnaký vplyv... žasnem!

„Vo všetkom ma poslúchať. Áno, to od teba chcem. Potrebujem, aby si to robila. Jednoducho sa do toho vži, ako do roly, Anastasia.“

„Ale ja sa bojím, že mi ublížiš.“

„Ako ublížim?“

„Fyzicky.“ A psychicky.

„Naozaj si myslíš, že by som to urobil? Že by som prekročil tvoje hranice prípustnosti?“

„Predsa si vravel, že si niekoho poranil.“

„Áno, to sa stalo. Ale to je už dávno.“

„Ako sa to stalo?“

„Pri závese. Vlastne, to je jedna z tvojich otázok. Záves – na to sú určené tie karabíny pri strope herne. Taká hra s povrazmi. Jeden z nich bol príliš utiahnutý.“

Prudko dvíham ruku, aby som ho umlčala.

„Viac už vedieť nepotrebujem. Mňa teda vešať nebudeš?“

„Nie – keď si to naozaj nebudeš priať. Môžeš z toho urobiť hranicu prípustnosti.“

„Fajn.“

„Späť k tej poslušnosti. Myslíš, že to dokážeš?“

Pohľadom sa vpíja do mojich očí. Sekundy ubiehajú...

„Môžem to skúsiť,“ šepnem.

„Dobre,“ usmeje sa. „A teraz – výkonné obdobie. Jeden mesiac namiesto troch, to je ako nič. Hlavne, keď chceš jeden víkend v mesiaci pre seba. Nie som si istý, či to bez teba tak dlho vydržím. Už teraz to ťažko zvládam...“ odmlčí sa.

On bezo mňa nedokáže vydržať? Čože?

A čo takto – budeš mať voľno jeden deň v jednom zo štyroch víkendov, ale vynahradíš mi to jednou nocou cez týždeň.

„To by šlo.“

„A, prosím, skúsme tie tri mesiace. Keď zistíš, že to nie je nič pre teba, môžeš kedykoľvek odísť...“

„Tri mesiace?“ Cítim sa ako po zrážke s vlakom. Dávam si ďalší poriadny glg vína a jem ďalšiu ustricu – na tie by som si asi zvykla.

„Celá tá vec s disciplínou a vlastníctvom je iba otázkou terminológie a súvisí to s podstatou submisivity. Má ti to pomôcť pri vžívaní sa do roly; aby si si uvedomila, kto som. Chcem, aby si chápala, že v okamihu, keď prekročíš môj prah ako moja subka, budem si s tebou robiť, čo chcem. Budeš to musieť prijať. Dobrovoľne. A to je ten dôvod, prečo mi musíš dôverovať. Pretiahnem ťa, kedykoľvek a akokoľvek sa mi zachce – kdekoľvek budem chcieť. Budem si vynucovať tvoju disciplínu, pretože mi budeš vzdorovať. Budem ťa cvičiť, aby si ma dokázala potešiť. Ale pretože viem, že si to nikdy predtým nerobila, pôjdeme na to pomaly, a ja ti s tým pomôžem. Budeme postupovať podľa najrôznejších scenárov. Chcem, aby si mi dôverovala, ale tiež si uvedomujem, že si tvoju dôveru musím zaslúžiť. A ja si ju zaslúžim. Ten výraz – „inak vyhovujúce“ –, s tým je to rovnaké, má ťa to uviesť do správneho stavu mysli. Môže to znamenať čokoľvek.“

Odrazu je úplne rozvášnený, uchvátený. Toto je zjavne jeho posadnutosť, taký skrátka je... A ja z neho nedokážem spustiť oči. On po tom túži až do špiku kostí. Zarazí sa a skúmavo sa na mňa zahľadí.

„Stíhaš mi?“ zašeptá hlbokým, veľmi podmanivým hlasom. Uchlipne si vína, bez toho aby ma prepustil zo zajatia svojho uhrančivého pohľadu.

Do dverí vchádza čašník a Christian naňho sotva znateľne kývne. Dáva mu povolenie upratať náš stôl.

„Dáš si ešte víno?“

„Budem šoférovať.“

„Tak teda vodu?“

Prikývnem.

„Čistú alebo perlivú?“

„Perlivú, prosím.“

Čašník odchádza.

„Si nejaká zarazená,“ začuduje sa Christian ticho.

„Zato ty si veľmi výrečný.“

Usmeje sa.

„Čo sa týka získavania disciplíny. Medzi potešením a bolesťou je veľmi tenká hranica, Anastasia. Je to ako dve rôzne strany jednej mince, jedna bez druhej neexistuje. Môžem ti ukázať, ako veľmi vzrušujúca môže byť bolesť. Teraz mi neveríš, ale to je práve tá otázka dôvery. Vystavím ťa bolesti, ale nie takej, ktorú by si nevydržala. Čím sa opäť dostávame k dôvere. Dôveruješ mi, Ana?“

On mi povedal Ana?!

„Dôverujem,“ vydýchnem bez zaváhania, bez rozmýšľania... pretože to tak je – verím mu.

„Tak dobre.“ Vyzerá, že sa mu uľavilo. „V tom prípade sú všetko ostatné iba detaily.“

„Dôležité detaily.“

„Fajn, tak ich teda preberieme.“

Zo všetkých tých slov sa mi točí hlava. Mala som si priniesť Katin diktafón, aby som si to mohla znovu vypočuť. Toľko informácií, toľko vecí, ktoré budem musieť vstrebať. Znovu sme vyrušení čašníkom, ktorý prináša hlavný chod – tresku so špargľou, zemiakovú kašu a holandskú omáčku. V živote som nemala menšiu chuť na jedlo.

„Dúfam, že máš rada ryby,“ zisťuje Christian milo.

S pohľadom zapichnutým do jedla dôkladne upíjam minerálku. A intenzívne si prajem, aby to bolo víno.

„Takže – pravidlá. Porozprávajme sa o nich. Jedlo – do toho ti nesmiem zasahovať?“

„Nie.“

„Môžem sa spoľahnúť na to, že budeš jesť aspoň trikrát za deň?“

„Nie.“ V tomto nehodlám ustupovať. Nikto mi nebude diktovať, čo mám jesť. Ako mám súložiť – to áno, ale ako mám jesť... nie, to nikdy.

Prísne stiahne pery. „Potrebujem mať istotu, že nie si hladná.“

Pokrčím čelo. Akože prečo? „V tomto mi budeš musieť dôverovať.“

Chvíľu ma prekvapene sleduje... a potom sa uvoľní.

„Zásah, slečna Steelová,“ utrúsi ticho. „V otázkach jedla a spánku vám ustupujem.“

„Prečo sa na teba nesmiem pozerať?“

„To je jednoducho záležitosť sveta dominancie. Na to si zvykneš.“

Určite?

„A prečo sa ťa nesmiem dotýkať?“

„Pretože nesmieš.“

Nasadzuje neústupčivý výraz.

„Je to kvôli pani Robinsonovej?“

Hádže na mňa spýtavý pohľad. „Prečo si to myslíš?“ A vzápätí mu to dochádza. „Ty si myslíš, že ma traumatizovala?“

Prikývnem.

„Nie, Anastasia. Ona to nespôsobila. A rovnako tak ma toho nemohla zbaviť.“

Ach... a ja by som azda mohla? Trucovito našpúlim pery.

„Takže s ňou to nemá nič spoločné.“

„Nie. A tiež si neprajem, aby si sa dotýkala seba.“

Čo, prosím? Aha, ten článok o masturbácii.

„Čisto zo zvedavosti... prečo?“

„Pretože chcem všetko tvoje potešenie pre seba,“ vysvetľuje zastrene, ale rozhodne.

No uf... na to nedokážem nijako zareagovať. Na jednej strane je fajn, keď povie: „Chcem pohrýzť tvoju peru,“ ale na druhej stane je príliš majetnícky. So zadumaným výrazom si do úst vkladám kúsok tresky a snažím sa nejako vyhodnotiť ústupky, ktoré som práve získala. Jedlo, spánok. Pôjde na to pomaly... A to sme ešte nevyjednávali o hraniciach prípustnosti. Nie som si istá, či niečo také zvládnem pri jedle.

„Naložil som toho na teba dosť, čo?“

„To áno.“

„Chcela by si teraz prerokovať hranice prípustnosti?“

„Nie pri jedle.“

Usmeje sa. „Si teraz trochu rozrušená, však?“

„Niečo také.“

„Veľa si toho nezjedla.“

„Mala som dosť.“

„Tri ustrice, štyri kúsky tresky a jednu špargľu; žiadne zemiaky, žiadne oriešky, žiadne olivy... a to si celý deň nejedla. Hovorila si, že ti môžem veriť.“

Preboha, on si hádam robil zoznam.

„Christian, prosím. Nie každý deň musím čeliť takej konverzácii.“

„Potrebujem, aby si bola v kondícii a zdravá, Anastasia.“

„Ja viem.“

„A práve teraz chcem z teba stiahnuť šaty.“

Nasucho prežriem. Vyzliecť zo mňa Katine šaty?! V podbrušku ma zachveje. To budú tie svaly, ktoré už poznám oveľa lepšie; pri jeho slovách sa poslušne napäli. Ale toto nesmiem dopustiť. Znovu proti mne použil svoju najsilnejšiu zbraň. V sexe je naozaj veľmi dobrý... to si trúfam tvrdiť aj ja.

„Nemyslím si, že je to dobrý nápad,“ zašepkám. „Navyše sme ešte nemali dezert.“

„Ty chceš dezert?“ začuduje sa.

„Áno.“

„To ty by si mohla byť dezertom,“ prednesie vyzývavo.

„Nie som si istá, či som na to dostatočne sladká.“

„Anastasia, ty si nádherne sladká, to viem nabetón.“

„Christian. Ty používaš sex ako zbraň. To nie je fér,“ zašepkám s pohľadom upretým na svoje ruky. A potom sa mu pozriem priamo do očí.

Prekvapene pokrčí čelo. Je zrejmé, že o mojich slovách uvažuje. Zamyslene si šúcha bradu.

„Máš pravdu. To robím. Každý v živote robí to, čo vie, Anastasia. Tým sa však nič nemení na tom, ako veľmi ťa chcem. Tu a teraz.“

Ako je možné, že ma omamuje aj zvuk jeho hlasu? Už teraz som zadýchaná, v žilách mi prúdi rozbúrená krv a nervy mám napäté na prasknutie.

„Chcel by som niečo vyskúšať,“ vydýchne.

Zamračím sa. Práve mi poriadne naložil a teraz vyrukuje s týmto.

„Keby si bola moja subka, nemusela by si o tom premýšľať. Bolo by to jednoduché,“ prehovorí na mňa mäkkým, zvodným hlasom. „Všetko to rozhodovanie – všetky tie únavné myšlienkové procesy, ktoré to obsahuje. Je to vôbec správne? Malo by sa to stať tu? Má sa to diať teraz? Nemusela by si sa o tie detaily starať. Ako tvoj dominant by som to za teba robil ja. Navyše viem, že ma práve teraz chceš, Anastasia.“

Zodvihnem obočie. Ako to vie?

„Viem, to, pretože...“

Do hája, on odpovedá na otázku, ktorú som nevyslovila. Je hádam nejaké médium, alebo čo?

„... ťa prezradilo tvoje telo. Tlačíš k sebe nohy, červenáš sa a zmenila si frekvenciu svojho dychu.“

Tak to je sila.

„Ako vieš o mojich nohách?“ Hlas mi neveriacky klesá. Veď sú pod stolom, pre lásku Božiu.

„Cítil som, ako sa pohol obrus, a súčasne je to odhad podporený rokmi skúseností. Mám pravdu, však?“

Červená ako paprika znovu zízam na svoje ruky. To je dôvod, prečo som v tejto hre na zvádzanie v nevýhode. On jediný pozná a uplatňuje svoje pravidlá. Ja som tá naivná a neskúsená. Mojím jediným zdrojom informácií je Kate a tá by si od muža niečo také nenechala. Moje ďalšie zdroje sú fiktívne: Elizabeth Bennetová by bola pobúrená, Jana Eyrová vystrašená a Tess by podľahla rovnako ako ja.

„Ešte som nedojedla tresku.“

„Dávaš prednosť studenej treske predo mnou?“

Prekvapene naňho pozriem a jeho oči sa priamo pred mojimi očami menia na roztavené striebro. Divoko planú... nutkavou potrebou.

„Myslela som, že chceš, aby som vždy dojedla všetko.“

„Práve teraz, slečna Steelová, mi je vaše stravovanie srdečne ukradnuté.“

„Christian. Ty skrátka nebojuješ čestne.“

„Ja viem. To ja nikdy.“

Moja vnútorná bohyňa sa zachmúri. To dokážeš, presvedčuje ma – daj mu ochutnať jeho vlastnú medicínu. To by som mohla? Tak dobre. Ale ako? Neskúsenosť je mi príťažou. Beriem do ruky stopku špargle, hádžem vyzývavý pohľad do Christianových očí a zvieram spodnú peru medzi zubami. Potom si pomaly zasúvam špičku špargle do úst a začínam ju cucať.

Veľmi nepatrne sa mu rozšíria oči, ale ja to zachytím.

„Anastasia, čo to robíš?“

Odhryznem si.

„Jem svoju špargľu.“

Nervózne sa pomkne.

„Myslím, že sa so mnou zahrávate, slečna Steelová.“

Zatvárim sa nevinne. „Iba dojedám svoje jedlo, pán Grey.“

Práve v tej chvíli zaklope čašník a bez vyzvania vojde. Bleskovo strelí po Christianovi pohľadom a ten sa naňho zamračí, ale potom kývne a čašník odnáša naše taniere. Jeho príchod prerušil čaro okamihu. A ja v tej chvíli prežívam momentálne osvietenie. Musím odísť. Ak zostanem, skončí sa to jediným možným spôsobom a ja si po tom šialenom rozhovore nutne potrebujem stanoviť nejaké hranice. A práve tak, ako moje telo túži po Christianovom dotyku, rozum sa tomu vzpiera. Potrebujem odstup, aby som dokázala premýšľať o všetkom, čo vravel. Ešte som sa nerozhodla a jeho sexuálne vábenie a zručnosť mi to iba sťažujú.

„Dáš si ten zákusok?“ pýta sa Christian, zdvorilý ako vždy, len tie jeho oči ma stále spaľujú.

„Nie, ďakujem, myslím, že by som už mala ísť.“ Sklopím pohľad do lona.

„Ísť?!“ nedokáže skryť svoje prekvapenie.

Čašník rýchlo odchádza.

„Už pôjdem.“ Viem, že je to správne rozhodnutie. Keby som tu s ním zostala, v tejto miestnosti, pretiahne ma. Odhodlane vstávam. „Obidvoch nás zajtra čakajú promócie.“

V dôsledku rokmi zakoreneného džentlmenstva sa automaticky postaví.

„Nechcem, aby si odišla.“

„Christian... ja musím.“

„Prečo?“

„Pretože si mi poskytol príliš veľa informácií... a ja ich teraz potrebujem v pokoji spracovať.“

„Mohol by som ťa donútiť, aby si ostala,“ zamrmle vyhrážajúc sa.

„Áno, to by si mohol. A ľahko. Ale ja si to neprajem.“

Prehrabne si rukou vlasy a sústredene sa na mňa zahľadí.

„Vieš, keď si vpadla do mojej kancelárie na ten rozhovor, bola si samé ,áno, pán Grey ‘ , ,nie, pán Grey ‘ . Získal som dojem, že si rodená subka. Ale úprimne, Anastasia, nie som si teraz istý, či máš v tom svojom skvelom tele jedinú submisívnu kosť.“ Ako hovorí tým napätým hlasom, zľahka sa ku mne blíži.

„Možno máš pravdu,“ hlesnem.

„Chcel by som mať šancu zistiť, či tam predsa len nejaká nie je,“ zašeptá a pozrie sa na mňa. Natiahne ruku a položí mi dlaň na líce, palcom mi prejde po spodnej pere. „Ja to inak neviem, Anastasia. Nič iné nepoznám.“

„Ja viem.“

Skláňa sa, aby ma pobozkal, ale skôr než sa jeho pery dotknú mojich, zaváha, skúmavo sa mi zahľadí do očí, dychtivo, s očakávaním. Vychádzam mu v ústrety – a on ma pobozká. A pretože som si nie istá, že na to ešte niekedy budem mať príležitosť, dávam do toho všetko. Moje prsty sa samy od seba zaplietajú do jeho vlasov, sťahujú ho bližšie ku mne, moje pery sa samy otvárajú, môj jazyk zo svojej vlastnej vôle nachádza ten jeho. A Christian na ten môj lačný útok zareaguje. Presúva mi dlaň do tyla a začína ma naozaj bozkávať. Druhou rukou mi schádza po chrbte až na bedrá a pevne ma k sebe privinie.

„Naozaj ťa nemôžem presvedčiť, aby si tu zostala?“ šepká medzi bozkami.

„Nie.“

„Zostaň so mnou cez noc.“

„Aby som sa ťa nesmela dotknúť? To nie.“

Zakvíli.

„Ty si hrozná.“ Odtiahne sa a hodí na mňa frustrovaný pohľad. „Prečo mám pocit, že mi dávaš zbohom?“

„Asi preto, lebo odchádzam.“

„Tak som to nemyslel a ty to vieš.“

„Christian, musím si to všetko premyslieť. Nie som si istá, či dokážem mať taký vzťah, aký si predstavuješ.“

S pevne zatvorenými očami tlačí svoje čelo k môjmu. Dáva nám tak obidvom šancu sa upokojiť. Potom ma na to čelo pobozká a nosom zaboreným do mojich vlasov sa zhlboka nadýchne. Pustí ma a ustúpi späť.

„Ako si prajete, slečna Steelová,“ utrúsi s nečitateľným výrazom. „Odprevadím vás k východu.“ Ponúkne mi dlaň. Vezmem si svoju kabelku a podávam mu ruku. Do hája, možno je to naposledy. Pokorne ho nasledujem dolu po schodoch až do vstupnej haly. V zátylku cítim mrazenie a v žilách pulzujúcu krv. Pokiaľ sa rozhodnem tú zmluvu nepodpísať, môže to byť naozaj naše posledné zbohom. Srdce sa mi v hrudi bolestivo zovrie. Taký náhly zvrat. Čo všetko môže také chvíľkové osvietenie spôsobiť.

„Máš parkovací lístok?“

Zalovím v kabelke a podávam mu ho. On ho potom podá hotelovému poslíčkovi. Ako tam tak stojíme a čakáme, zdvihnem k nemu oči.

„Ďakujem za večeru,“ poviem.

„Bolo mi, ako vždy, potešením, slečna Steelová,“ odpovie zdvorilo, aj keď vyzerá hlboko zamyslený a úplne ponorený do svojich myšlienok.

Ako ho po očku sledujem, vrývam si do pamäti jeho krásnu tvár. Dolieha na mňa myšlienka, že už ho možno nikdy neuvidím – nevítaná a príliš bolestivá na to, aby som si ju naplno pripustila. Náhle sa ku mne otočí a prenikavo sa na mňa zahľadí.

„Cez víkend sa sťahuješ do Seattlu. Pokiaľ sa rozhodneš správne, mohol by som ťa vidieť v nedeľu?“ pýta sa váhavo.

„Uvidíme. Možno?“ dodávam mu nádej. Na okamih sa mu na tvári objavuje úľava. Ale potom sa zamračí.

„Vonku sa už schladilo. Nemáš kabát?“

„Nie.“

Neveriacky zakrúti hlavou a vyzlieka si sako.

„ Tu máš. Nechcem, aby si prechladla.“

Prekvapene zažmurkám a on mi ho podrží. Keď mu potom nastavujem ruky, aby mi doň pomohol, spomeniem si, ako mi vtedy v kancelárii, keď som ho videla prvýkrát, obliekal moje sako. A ako na mňa vtedy pôsobil. Nič sa na tom nezmenilo. Vlastne nie, je to ešte intenzívnejšie. Jeho sako je vyhriate, príliš veľké a vonia ako on... exkluzívne.

Prichádza moje auto a Christianovi padá sánka.

„V tomto si prišla?“ Je znechutený. Berie ma za ruku a vyvádza von z dverí. Hotelový vodič vystupuje a podáva mi kľúče, zatiaľ čo Christian mi neprítomne vtlačí do dlane drobné.

„Je to vôbec pojazdné?“ zíza teraz pre zmenu na mňa.

„Samozrejme.“

„Dôjde to do Seattlu?“

„Samozrejme, že áno.“

„Bezpečne?“

„Jasné,“ odseknem podráždene. „Áno, je staré. Ale je moje a je pojazdné. A kúpil mi ho nevlastný otec.“

„Ehm, Anastasia, myslím, že by sme s tým mali niečo urobiť.“

„Ako to myslíš, urobiť?“ A odrazu mi to dochádza. „Auto mi teda kupovať nebudeš. “

So zaťatými zubami ma prebodne pohľadom.

„Uvidíme,“ vyhlási upäto.

So zhnuseným výrazom mi potom otvára dvere vodiča a pomáha nastúpiť. Vyzúvam si topánky a sťahujem okienko. Uprene ma sleduje, v tvári obvyklý nečitateľný výraz a v očiach temný nepokoj.

„Choď opatrne,“ odporúča mi ticho.

„Zbohom, Christian.“ Kvôli nepozvaným a zatiaľ nepreliatym slzám znie môj hlas chrapľavo – dopekla, hádam sa teraz nerozplačem. Vydolujem zo seba malý úsmev.

Keď vychádzam, zviera sa mi hruď, a ako prehĺtam prvý vzlyk, slzy si nachádzajú svoju cestu. O chvíľu už mi stekajú po tvári prúdom, a ja naozaj nechápem, prečo plačem. Len som sa držala svojho predsavzatia. A on mi všetko vysvetlil. Vyjadril sa jasne. Chce ma, ale pravda je taká, že ja potrebujem viac. Prajem si, aby ma chcel a potreboval tak ako ja jeho. Lenže hlboko vnútri viem, že to nie je možné. A ten pocit ma zráža na kolená.

Ani neviem, kam by som ho mala zaradiť. Ak do toho pôjdem... bude to môj priateľ? Budem schopná ho predstaviť svojim kamarátom? Chodiť s ním do baru, do kina, alebo dokonca na bowling? Pravdupovediac, myslím si, že nie. Nedovolí mi, aby som sa ho dotýkala, aby som s ním spala. Viem, že ani v minulosti som nič také nemala, ale je to niečo, čo vo svojej budúcnosti chcem mať. A on pre takú budúcnosť nie je prísľubom.

Čo keď teraz poviem áno a on po troch mesiacoch povie nie? Že už má dosť pokusov urobiť zo mňa niečo, čo nie som. Ako sa potom budem cítiť? Budem do tých troch mesiacov investovať svoje emócie, robiť veci, o ktorých si nie som istá, či ich vôbec chcem robiť. Je možné, že mi potom povie, že je koniec – ako sa vyrovnám s takou mierou odmietnutia? Možno bude lepšie z toho vycúvať hneď, pokiaľ mám ešte nejakú sebaúctu.

Lenže myšlienka, že by som ho už nikdy nevidela, je príliš trýznivá. Ako sa mi len mohol dostať pod kožu tak rýchlo? To predsa nemôže byť iba o sexe... alebo áno? Utieram si slzy. Nechcem sa zaoberať hĺbkou citov, ktoré k nemu prechovávam. Mám hrôzu z toho, čo by som mohla zistiť. Čo si len počnem?

Zastavujem pred naším domom. Vnútri sa nesvieti. Kate bude niekde vonku. Padá mi kameň zo srdca. Nechcem, aby ma pristihla, ako zase plačem. Keď sa vyzliekam, zapínam notebook a v schránke nachádzam správu od Christiana.

---

Od: Christian Grey

Predmet: Dnešný večer

Dátum: 25. 5. 2011, 22:01

Komu: Anastasia Steelová

Nechápem, prečo si dnes večer utiekla. Úprimne dúfam, že som uspokojivo zodpovedal všetky tvoje otázky. Viem, že som ti toho poskytol na premýšľanie veľa, ale vrúcne si prajem, aby si môj návrh starostlivo zvážila. Naozaj by som chcel, aby to fungovalo.

Začneme pomaly.

Ver mi.

Christian Grey

Výkonný riaditeľ Grey Enterprises Holdings, s. r. o.

---

Jeho mail ma rozplače ešte viac. Nie som predmetom žiadnej fúzie. Alebo nákupu. Keby som to čítala znovu, musela by som si myslieť opak. Neodpovedám. Jednoducho netuším, čo by som mu mala napísať. Vhupnem do pyžama, jeho sako si znovu priťahujem tesne k telu a vleziem si do postele. Keď potom ležím a pozerám do tmy, pripomínam si všetky jeho predchádzajúce varovania.

Anastasia, mala by si sa odo mňa držať ďalej.

Na chodenie veľmi nie som.

Anastasia, ja nie som typ chlapa, čo na to ide cez srdce a kvety.

Ja sa nemilujem.

Nič iné nepoznám.

A práve tej poslednej myšlienky sa chytám, keď potichu plačem do podušky. Ja predsa tiež nič iné nepoznám. Možno by sme mohli spoločne nájsť nový smer.

…

Toto je pouze náhled elektronické knihy. Zakoupení její plné verze je možné v elektronickém obchodě společnosti eReading .