SPISY JOSEFA ŠKVORECKÉHO - SVAZEK

12 - ....NA TUHLE BOLEST NEJSOU

PRÁŠKY

Věnováno
Bohoušovi Španielovi
Jarkovi Suchému
Liboru Volnému

I. DÍVKA Z CHICAGA A JINÉ HŘÍCHY MLÁDÍ

... Zářivě se na mě zasmála, stiskla mi ruku, pak ji pustila, obrátila se a vyběhla po schodech nahoru, ani se neohlédla. Otočil jsem se a šel jsem zvolna k městu. Otrávenost mě přešla a cítil jsem hroznou vděčnost k Ireně. A ke všem. K celému městu, ke všem těm hezkým dívkám, co jich v něm bylo plno, a ke všem klukům a všechny jsem je miloval.

(Zbabělci, 1958)

Dynamo života

Vyrábí iluze
O tom zda dobře žít
Byla by diskuse

Gymnázium a jiné radosti

•

• Někdy se nudím

• Otrok rytmu

• Dilemma

• Moje konverzace

• Divně asociovaná báseň

• Nokturno

Někdy se nudím

Někdy se nudím, když večer usínám

Někdy se nudím, když večer vzpomínám

Někdy se nudím, když den je šedivý

Někdy se nudím, když slyším hlas tklivý

Když ten hlas mluví o sedmém pádu

O spojkách, o časech, o gerundiu

Hlava se zatočí, já ztratím vládu

Nad časem přítomným, v budoucnu žiju

Potom se probudím, nudím se dál

Toužím jen po tom, abych zas spal

Sluneční paprsek pozlatí lavici

Ani se nesnažím řešit tu rovnici

Otrok rytmu

Stíny lampy nad pianem
Než bys švec řek, už je amen
Konec symfonie
Však do bubnů bije
Něčí ruka stále
A ta píseň zvláštní
V srdci zní mi dále

A i kdyby všichni lidé
Zacpali si uši
Rytmus synkop pořád bude
Hřát mou smutnou duši

Dilemma

Jako dva chrámy víry dvojí

Dva andělé nade mnou stojí

A v očích skryto tajemství

Co je láska a co je to hřích

Jsem nejistý a jsem jak smích

Jenž rychle kmitne po tvářích

Prchavý obraz v paranoji

Hned odvážný a hned se bojím

Jako dvě studny pitné vody

Mě ibklopují svými svody

Jsem mezi nima bezradný

A tak si myslím že jim řeknu

Svou pravdu a tou jim hlavy setnu:

Tys pro sudé a ty pro liché dny!

Moje konverzace

Po hlavní třídě sem a tam
Pomalu teče líný proud
To co si myslím neříkám
Říkám nač jen lze vzpomenout

Dívám se dívkám do očí a sním
Příjemně s nimi rozmlouvám
Na to co říkám nemyslím
To co si myslím neříkám

Divně asociovaná báseň

Spatřil jsem křivou pustinu

Dutá oblaka jež letí

A snil jsem dlouho ve stínu

Moc krásně nadreálné změti

Nádraží zahřmělo Já ve svém zraku

Zachytil pohled neznámé z rychlovlaku

Brzo jej zahalil smradlavý kouře mrak

Rychlejší nežli láska je rychlovlak

Zde v okruhu tak sedmi mil

Já znával každou dívčinu

Do mnoha stromů srdce ryl

A potom cosi dělal ve stínu

Nokturno

Město se k spánku ukládá

Až na lenochy v kavárnách

Měsíc mě svádí k výpravám

Po tajných dívčích komnatách

Kde tajemným životem žijí

Princezny s květy magnólií

Za války

• Ich bin die Prater Mitzi

• Naděžda Naďa Nada

• Pavel Minc - R.I.P.

• KdF blues

• Moje máma

• Světla na letišti

• Nenávist

• Ach ne

• Žalm

• Arbeitsunfähig

• Organisation Todt

• Moje krize

• Život

• Vánoce vosku

• Neplačte

• Slova

Ich bin die Prater Mitzi

Miluju hudbu kulometů
Marie máš ráda květiny?
Hodně podivných květů
Rozkvetlo včera nad Vídní

Vidělas zářící aparáty?
Jak když se měsíc roztavíp
A jeden kamenný svatý
Stál ráno bez hlavy

Divně vypadá
Bezhlavý svatý
Asi ho Bůh už nemá rád
Že ho nechá bez hlavy státi

Mám ráda blesky

Jeden z nich zasáhl aeroplán

A z něho vypadl mrtvý Američan

A byl tak hezký

Naděžda Naďa Nada

Šrapnely dohasly nad strání
Hučení motorů slábne podvečerem
Z chalupy mává mi
Naděnka revolverem

Proto neříkám citoslovce
Žijeme na těhotné sopce
Chtěl bych s ní utéct Kterým směrem?
Poraď mi Naděnko s revolverem!

Pavel Minc - R.I.P.

Energie
Papouškův mozek
Oči staré želvy
Někdo žije

V perleťových mušlích
Jantar Knoflíky od radia
Tekutiny v zkumavkách rosolovatí
Kafrem voní skříňky s pinzetami

Mého strýčka sklála pneumonia

Mého strýčka ubohého Žida

Bledé tváře lazaret a prapor

Koncentrační tábor je papouškův mozek

Požírač energie

Nikdo nežije

KdF blues

Když přijde na tě neštěstí
Nemůžeš dělat nic
Docela nic pane Hughes
Ani svůj krásný šat
K Židovi odnésti

Protože není už Židů v tomhle světě

Jen mrazem plakát ožehne tě

KRAFT DURCH FREUDE Radost ze života

Radost ve vysokých botách

Moje máma

Umřela mi máma

Byla ještě mladá ale měla rakovinu

Včera jsem seděl s novinama

Tak vida už se letadla staví

Velký čtyřmotorový

Za pět miliónů Unesou tank

Deset tun bomb a dvacet lidí může letět s nima

Ale rakovina

Je pořád nevyléčitelná

Světla na letišti

Jak poraněný bombardér

Komíhám nad propastí hrůz

A světla mého přístaviště mění směr

Postačí mi můj akční radius?

Nenávist

Nenávidím záři lamp a rány kladiv v továrně Loudavé hodiny jež míjí

Každý den který promarněn Se v bezvýznamnu svíjí

Nenávidím záři lamp a miluji slunce a sníh
Skomíravý večer ve větvích
Ulice města a telefonní přepážku
Haló
Vzpomínám na slunce
Jak se usmívalo
A žiji skromně Tiše
A hrozně málo

Ach ne

Ach ne Ta slečna už se neusměje A v sluchátkách její smích Už nezazní

Je válka Toť jako bych říkal zle je
A když se v ulicích
Jitro rozjasní
Je válka Šedé dny jak mlha
V nejistotu plynou
A s nimi já v své touze
Neboť nemám jinou

Žalm

Tak mnoho letadel
Už bylo sestřeleno
Tak mnoho pilotů
Už nežije
Noční tma bez světel
Už klesá na tvé jméno
Poupátko u plotu
Poesie

Milión chudáků pod zemí leží
Milión básníků rozpadá se v prach
Poesii
Už nesou na marách

Pohasla její zář
A růže uvadly
Jen růže granátů
Rozkvétají
Krvavé růže
Na shnilém zábradlí
Granáty prskají
A letos v Máji
Umřela sladká poesie

Arbeitsunfähig

Lůžko je bílé Bílá je vánice

Za oknem skleněným Je zima

Třese mnou zimnice

Jsem v moci žlutého měsíce

Přemýšlím dřímám kašlu sním

Chtěl bych být lékařem
Ale vrata university
Jsou zavřena

Přemýšlím dřímám kašlu sním

Sním kašlu dřímám přemýšlím

Bída je bez jména

Haló chtěl bych volat do naslouchátka

Slečno mohla byste milovat kostlivce?

Raději si myslím že není válka

Jsem v moci žlutého měsíce

Organisation Todt

Přemovi

Komické slunce za mraky
Podřimuje
Vítr si hraje s tuláky
Děvčatům do sukní duje
Ve městě dělá zázraky
Láká ven lidi z fabriky
A zahaleče od Metuje

Toť jaro jako podzim divné

Zítra jdem kopat zákopy

A tak si člověk zdlouha zívne

No my je jistě zachráníme

Od bolševické zátopy

Ať jenom spí komické slunce Za mraky

Ať šlehá vítr nás i vojáky
Ať klátí nás chřipka a zimnice
Retka je v zubech na stranu čepice
Z očí nám kouká káznice

Jó divný je to svět

Moje krize

Večer jak půlnoc temný
Vyrostl ze země
Večer přetajemný
Pohlédl na mě

A všechna okna v městě
Se naplnila tmou
Jedno a sto a dvě stě
Temnotou tíživou

Smutnýma očima
Hledělo okno
Temně a cize
Nadešla hodina
Mojí krize

Život

Život je něco
Co my nechápeme
Život se jako nebe klene
Nad námi
Mé dámy
Nač trápit Vaše hlavičky
Vždyť tenhle život celičký
Vám je k disposici
To jenom já

a moje duše snící
Se pořád ptá tak hloupě ptá
Proč život bolestný i život vítězící
Stejný konec má
Ale mé dámy

Jsou přece zajímavější věci tu

Tak třeba divadlo či známost z výletu

A konversace mnohotvárná

To jenom já

a moje láska marná

Je se mnou Pořád se mnou sama

A já se ptám proč s hodinama

Prchá ten život

Ten život smutný i krásný

A jenom okna uplakaná

V tikotu strojku podivně se zasní

A hledí na nebe

které se nad námi klene
Jako ten život
Který nechápeme

Vánoce vosku

Rok s rokem běží ruku v ruce
Minou tě ani nevidíš
Těším se těším na vánoce
A nesu dál svůj těžký kříž

Rok s rokem běží Střídají se

Jak listy básní lhostejných

Co píšu vždycky na vánoce

Já nejnešťastnější z nešťastných

Abych tak sponou překrásnou
Spjal čas nad časem který žiju
A abych slzou voskovou
Na papír zakáp tu bídu

Neplačte

Neplačte nad stády černých praporů
Neplačte nad obětmi teroru
Jednou umlknou děla
A bude mír

Zas bude mír Na deset dvacet let
Vyroste nová generace
Bude se životem opíjet
A umře v nové válce

Slova

Ne O praporech nepíši
A o slávě a o vděčnosti
Šeptám svou píseň nejtišší
Svou tichou píseň o skromnosti

Jen tichá slova kolem míjí

A mluví o lásce a o naději

V níž jednou sejdeme se s nimi

Ať padli zemřeli nebo se v smrti chvějí

V té sladké zemi s pohledy pohaslými

Marie zvaná též Dagmara

Nikoho nemiluje Marie Jen jednoho co tak krásný je A to já nejsem

• Přerušený poetismus

• Ty

• Mariin vkus

• Optický klam

• Dva akrostichy pro Mollynu

• Kolovrátek krutosti

• Akrostich pro soka v lásce

• Koledy koledy Marie

• Marie abys nepodlehla umění

• Parafráze

• Teorie relativity

• Východisko

• Slunéčko sedmitečné

• Na rozloučenou

• Adieu Marieu

Přerušený poetismus

Po nábřeží Slunce hoši a dívky

Řeka starý muž Vzduch březí

Mušelínová záclona

Silnice pokrytá prachem

Marie má nové šaty

Hvězdy temná opona

Koukej ty mnohoslibné úsměvy!

Večer ve zlatých vlasech

Komáři v posledních paprscích dovádí

Řeka rozlité růžové stříbro

Slunce umírá

A Kočandrle si

Máňu odvádí

Ty

Karmínem barvíš svoje líce

Oči máš Jak chobotnice

Mariin vkus

Mé Marii se hrozně líbí

Mé falešné a marné sliby

Nechávám ji však na tom omylu

Mně se zas líbí ona z profilu

Má na neděli šaty ze sametu

Voní jak náruč orchidejí v květu

Jdem do kostela na kázání

A Marie se před oltářem sklání

Pak líbáme se na procházce

Marie upřímná a já ve falešné masce

Optický klam

O čempak sníš
Barový spáči?
Že vidíš zlato?
Mýlíš se spáči
To jsou jen vlasy
Marie na pavlači

Dva akrostichy pro Mollynu

Mnohotvárně se usmíváš
A v očích plných stínů
Radostné šedé světlo máš
Užaslým zrakům ukrýváš
Štíhlost své krásy v krepdešínu
Krásy z níž skoupě rozdáváš
Abych já toužil sloužil hynul

Miluju tě když svádíš nevinné

Azurná hvězdo nemravnosti

Radosti hade krásko modříne

I já jsem plný zvráceností

Elegantních tvých nepravostí

Kolovrátek krutosti

Z myšlenek mých odvíjí se
Nit jíž láska říkají
Snuju ji jen pro Marii
S věčně stejnou nadějí

Ta se koukne nitku vezme
Do svých něžných prstíčků
Usměje se Sladce řekne
Koukej zmizet Daníčku!

Akrostich pro soka v lásce

Ach staré kouzlo akrostichu

Obrací v prach mou poetickou pýchu

A v něžných písmenkách se mění

Radost i bolest v zapomnění

Jež klade listy na tvá víčka

Když za ranního kuropění

Zadumán hledíš do měsíčka:

Možná že sny se stále vrací

A proměněny v ideály

Radostně plynou v perturbaci

Imaginárních saturací

Elipsou snění v níž se ztrácí

Ba v níž se neustále ztrácí
Opět a opět se vracejíce
Užasle v nové permutaci
Šepotem tiše ševelíce:

Ach jsme jen sny A máme bledé líce

Koledy koledy Marie

Přijde přijde Ježíšek
Přinese hvězdičku
Velikej bílej stromeček
Pro tebe Daníčku!

Můj milej Ježíšku
Já nechci hvězdičku
Ani ten velkej stromeček
Já chci Máničku!

Mlč kluku povídá Ježíšek
Já ti dám Máničku!
Co bys chtěl? Tady máš stromeček
Buď rád žes rád a nehuč Daníčku!

Marie abys nepodlehla umění

On bude mluvit o umění
(Umění toť co se změní
V cokoli jsi-li dojatý)
A bude tě zvát do chaty

A tam tě bude malovati
A za ruku tě něžně bráti
A šeptat hlasem který chví se
Ó jak jsi krásná večernice!
A potom tiše klesnou štětce
A ty s nima do katalepse

Proto: Nedej se malovati! (Malovati = milovati)

A nechoď s ním do té chaty!

Parafráze

Bolest mi padá na víčka

Velikou touhou a lítostí stůňu

Což nepřijde tvá hnědá dušička

Usednout do mého člunu?

Teorie relativity

Neupadejte do mystiky
Nevěřte přísloví
Pravda je co tvé granátové rtíky
Potichu napoví

Nevěřte sladkým okamžikům
Změní se k nepoznání
Nevěřte ani granátovým rtíkům
Pravda je věčné lhaní

Východisko

Kde tvůj smích doznívá tam hledám východisko

Myšlenek které po visutém mostě

Imaginace proudí

V nich ty jsi tak blízko

Tak blízko u mne moje jediná

Tak blízko jsi že celý tento svět
Pomalu mizet začíná
A ty mi dáváš zapomnět
Že tvoje láska není má

Pak jsi už jenom ty a nikdo jiný tu
V mém druhém lepším světě
Jen ty a slunce v zenitu
A já jenž miluje tě

Slunéčko sedmitečné

Je to slunéčko!
Poletí do nebe!
To že moje ze všech nejmilejší
Myslím jen na tebe

Je to slunéčko!
Do pekla poletí!
To že moje ze všech nejmilejší
Jsi moje prokletí

Na rozloučenou

Jen ještě jednou říci ti to

Než konvenčně se rozejdem

Než umře dnešní nostalgické léto

A smutný podzim skryje zem

Že jenom tahle láska končí

Že Láska nekončí

Adieu Marieu

Rádi vzpomínáme na své lásky

Zdá se nám že dvakrát žijeme

Když jsme s nimi chodívali na procházky

Ach to byly chvíle příjemné!

Jedna za druhou jdou naše lásky

Já měl lásek že to bylo k zlosti

Rychle otáčela se má rafije

Já se namiloval do sytosti

Za časů své dívky Marie

Jenže ty už patří minulosti

Černé skrýši duté lebky mé

Járinka zvaná též Irena

Ó růžové milostné dopisy
Srdíčka sladší než ananas
Až já vás dnes večer napíši
Ty věty tiché a nejtišší
Do ohně hodím vás

• Poštovní přepážkaPoštovní úřad

• Horolezecká báseň

• Akrostich pro Irenu

• Nepravdivá báseň pro ty dvě holky z Kostelce

• Fotoalbum

• Koule mistra v pětiboji

• Selhání pošty

• Šumění trávy

• Krajina kulisa

Poštovní přepážka

Opuštěností opilý

Stál jsem na poštovním úřadě Byl jsem právě u přepážky na řadě A řek jsem tý hezký slečně co tam seděla: Slečno Já vím že se to nedělá

Ale já nechci hovořit s Prahou
Ani s Brnem
Ale s váma
Ta hezká slečna zamrkala kukadlama
A povídala:
Pane!
A já jsem jí řek:

Ba ne Nebudu vás zdržovat

Chtěl jsem vám jenom říci Že vás mám rád

Poštovní úřad

I. Poštovní úřad

Je tam zlatými písmeny napsáno

Bronzová vrata musí být hrozně těžká

Když jimi hezká hnědooká slečna

Každý den ráno -

Ale stokrát za den chtěl bych jimi jíti

Na bedrech je nést i skrze vlnobití

Stokrát za den před okénkem stát

Před okénkem TELEFON A TELEGRAF

II.

Slyšíte telefonní linky?

Přepážka volá mandelinky

Ach slyšte hudbu která plyne

Pod oblohou jak pod ambity

Toť saturace sensibility

A rozkoš slova nemysliti

Byť třeba nelíbí se mnohým

Toť horský vzduch a nostalgie rovin

Toť elektrický náboj v baterii

Toť zkoncentrovaný sex-appeal

Toť touha duše mé a tepot žil

Toť vidina a klam pro který žiji

III.

Život je hrozně těžký
Bez smyslu a bez cílů
Ta dívka u přepážky
Jak ta je smutná z profilu

Proč hledat vysvětlení
Všech našich klamných ideí
Hle! Hnědé vlásky se jí vlní
Zlehounka nad šíjí

Nepátrám po tom co mě mine

Co se mnou půjde jako stín

Ty její oči jsou tak proměnlivé

V zářící velké vážnosti

Co na tom jak mě život srazí

Zda nudně nebo s fantazií

Ty rty v nichž chápu vážnost krásy

Se unaveně usmívají

Jen ať mě všechny lásky minou
Jen jednu mám Tu vážnou svatou
A její ňadra tiše dřímou
Ve bluzce pod kravatou

Tak je mi jedno kam mě vede

Život a kolik snů mi zmaří

Chci žít jen pro ty rety unavené

A pro tu vážnost v její tváři

Má lásko Jak je život kluzký

Teď teprv chápu tíhu viny

Už nebudu chtít žádné schůzky

Chci mlčet A snad odpustí mi

Horolezecká báseň

Snad jednou všichni odejdou
Jinde si hledat svá štěstí
Pak se mnou zůstaneš a budeš taky mou
Svým lanem budu tě jistit

Snad jednou všichni opustí tě

A nebude už karabin

Pro tebe moje rozmazlené dítě

Pak člověkem se stane stín

Pak poznáš jak tě miloval

Že ani čas a chlast tu lásku nezavály

Řekni mi: Chopíš se jeho lan

A půjdeš s ním zlézat ty skály?

Akrostich pro Irenu

Jak bolest souží těžko vypovědět

Amulet lásce nezabrání

Rozbitý v láhev budu hledět

Oslepen láskou do ožrání

Strašlivou láskou která brání

Laskavým chvílím vypovědět

Alespoň po částech tu frašku utrpení

Vláčenou svitem alkoholických chvílí

Až v smrti klín za kterým už nic není

Nepravdivá báseň pro ty dvě holky z Kostelce

Vysmívám se ti světe
Z povzdálí
Dvě sladké dívky
Mě zklamaly
Dvě sladké dívky
Mě zklamaly
Vysmívám se ti světe
Z povzdálí

Dvě sladké dívky Mě zklamaly

Fotoalbum

Ne Asi to pravda není

Že naděje je matkou skutečnosti

A je to hrůza A je to k zlosti

Že skutečnost je matkou zoufalosti

Co platna láska jako trám

Když ona jako pírko pozvedne ji

A položí do alba fotografií

Kde bude pomalu žloutnout

Mezi tvářemi těch ostatních nešťastníků

A dědečků a pratetiček

A strýčků továrníků z Ameriky

A tak mi zbývá z naděje mojí
Jen kapka chladnýho rozumu:
Stanu se žlutou fotografií
V jejím albumu

Koule mistra v pětiboji

I když mi haní ji
Stejně ji mám rád
Mou hnědou lilii
I když s ní chodí spát
Ten svůdce žen Ten plavovlasý Tarzán
Ten mistr v pětiboji

A já mu odpovídám nejsa vůbec tázán Že se nebojím

O ni Je celá jenom moje
A mistr pětiboje
Si může vzít
Jen horké noci ocelové koule
A dosti tenkou nit
Na ty koule

Selhání pošty

/Tvůj lístek nedošel. Neposlalas jej.

Šedivé kapky nic mi nenamluví

Jsou předpovědí lhostejnosti

A jejich dlouhé šedé stuhy

Tkající pestré věnce duhy

Jsou lhostejné leč bez sladkosti

Má zlatá hvězdo toužebnosti

Mramore v dešti šedí omývaný

Mé smuteční a teskné hrany

Prapore touhy v dešti roztrhaný

Nic není horší tvojí lhostejnosti

Mé srdce skryté šedivými věnci

To ví že na mě nemyslíš

Neusměješ se nikdy nikdy již

Že nevíš o mé existenci

Ó smrtelná tvá hrozná lhostejnosti /Jsem ti lhostejný LHOSTEJNÝ! 24.IV.45/

Šumění trávy

Šumění nějaké trávy

Asi je to oves

Dívám se směrem k západu

Mlha a slunce skrze ni

Mění mou romantickou náladu

Vítr A zpocené čelo mám

Dívám se na jih

Slunce chladně plá

Myslím na tebe protože jsem tu sám

Přemýšlím o tom proč jsi odjela

Větrná krajina v mlhách

Splývá s nebem a oblačnými hrady

Zdá se mi že ležím v horské kleči

A myslím na tebe která jsi daleko zatím co já jsem tady

Dlouhými vlnami ubíhá obilí

Jeden za druhým stojí horské hřebeny jak kulisy

Toužím po tvých očích ach toužím po tvých očích

Vítr mi vypráví houpaje větvemi

příběh jakýsi

Plynoucí páry z lesů rostou k obloze

Zdá se mi že slyším tvůj hlas v rozpukané kůře

Ke které tisknu svou tvář

Bylo mi smutno

Až rozpadnou se páry bude mi zas hůře

Ve větru se všechno točí

Koruny borovic mlha i slunce

Tvá podoba víří v chomáčích par

Vidím a cítím tvé vlasy a tvář mi škrábe

Větévka jehličí

Větrná postava z mlhy mění svůj tvar

Ale pořád jsi to ty Proč jsi odjela

Horský vítr víří korunami a cuchá mi vlasy

Pálí mě v očích Myslím na tvoje oči

Přemýšlím proč jsi odjela

a v mlhách slunce s větrem pohrává si

Krajina kulisa

Stráně jak zkamenělý oceán

Šedivé slunce visí ve výši

Je mi jak nemocnému korýši

Jenž nese tíži hlodajících ran

Zlato a stříbro pokryl rez

Květiny vadnou ve mrazu

S ohonem staženým plíží se den jak pes

Poslední růži kladu ti ve vázu

Veliký dirigent taktovkou mává

Na stráních filharmonický orchestr hraje

Slyším vzdech větru jenž doznívaje

Tichnoucím hlasem dechne: Jaroslava

Dívce z Chicaga

• I.

• II.

• III.

• IV.

• V.

• VI.

• VII.

• VIII.

• IX.

• X.

• XI.

• XII.

• XIII.

• XIV.

• XV.

I.

Ještě jednou nežli zhasnou svíce Mojí poesie pathetické Ještě jednou vyjdu do ulice

Zapomenu všechny metafory Sám a unaven a věčně chorý Ještě jednou vyjdu pod prapory

Pod prapory deště mezi domy Jako bych se vracel z cizozemí Zcela nepoznán a přehlížený všemi

Neboť v téhle zemi není místa pro mě Jsem tu cizinec a mluvím nemotorně Řečí chybující bez živého ohně

Zcela jinde kouří krby mojí vlasti Moudrá socha z moře ční tam nad propastí Zcela jinde zalykám se bezpečím a slastí

Je to země hvězd hvězdnatá země Země lidí yankeejského plémě Zrodil jsem se v ní anebo ona ve mně

Země volná volná země lidu Zem kde budu bohat i kdybych měl bídu Zem kde jednou dojdu pokoje a klidu

A tak ještě nežli zhasnu svíce Poesie vznosně pathetické S tváří k Západu já vyjdu do ulice

II.

Zalykám se rytmem zvláštní tíže Jenž mě poutem lásky k téhle zemi víže Nechci zpátky domů ani do Paříže

Toužím spatřit pláně footballových hřiští Slyšet hukot míčů které vzduchem sviští Třeskot helmic z kůže jež se v slunci blyští

Toužím spatřit krásné dívky z Hollywoodu Pod nohama cítit kalifornskou půdu Hořím velkou touhou touhou po přeludu Procházet se večer mezi mrakodrapy V davu pod neony beze stop se ztratit Hrozná touha steskem tíží mne a trápí

Hrozná touha stesku k odvaze mě žene Musím musím žíti přímo u pramene V zemi svobody a ve snech vytoužené

V zemi plantáží a sladké bílé gumy V zemi světců ze Salt Lake a bláznů z Pampeluny V zemi která mému žalu porozumí

V zemi banánů a hockeyových teamů V zemi večerních rób z organtinu V zemi v jejímž klíně bez bolesti zhynu

V zemi prérií a v zemi minulosti V zemi trapperů a dinosauřích kostí V zemi života a šťastné budoucnosti

V zemi velké v zemi krásné v zemi za vlnami V zemi bez žalářů pro ty kdož jsou sami V zemi která zmámí zmámí zmámí

Něco šeptá něco šumí něco ve mně vzlyká Něco závratné a lesklé jako dýka Amerika Amerika Amerika Amerika

III.

Mám ji rád snad protože má zdviže Protože tam dělník v autě roastbeef hryže Protože má bílé koupelny a koberečky z pryže

Snad že mluví jinak než ti na Východě Že se obdivuji její dámské módě Že má letadla a traktory a lodě

Snad že je v ní dobře zpátečníku Že tam jedí sandwiche a humry na aspiku Že má našíř plnou stovku poledníků

Snad pro její velké pány olejáře Snad pro její mrakodrapy ulice a neonové záře Snad pro její zlaté struny na kytaře

Mám rád tuto velkou zemi anglosasů Pro duch prérií pro jejich podmanivou krásu Pro lesk dávno mrtvých průkopnických časů

IV.

Zalykám se bolestí a sotva dýši Ale ona nikdy vzdech můj neuslyší Ve své vzdálené a imposantní výši

Zalykám se touhou beze jména Neboť nikdy nedovolí pyšná němá

Abych před ní mohl klesnout na kolena

Stojí mlčky v dálce v dálce za vlnami Zalykám se žalem opuštěný Smutno je mi smutno je mi smutno je mi

V.

Vím to vím to že mám marnou lásku Nikdy neprožiju zimu ve Švýcarsku Abych do dna vypil svoji marnou lásku

S hvězdami a gentlemany z Pasadeny Ke všem zásadám jsem hluchý slepý němý Žiju skvělý líný život bez proměny

Trávím své dny v bílém smokingu Na terasách hotelů a v dancingu Denně život zaklínaje do swingu

V spleenu lordů dobré staré Anglie V spleenu herců sladké Kalifornie V spleenu sladké těžké melancholie

VI.

Vím že je to nutné aby měla sílu Zesměšniti hordy anglofilů

Aby měla síly ubránit se zlatu Umlčeti hordy proletariátu

Vzkřísit divukrásnou sílu průkopníků Stát se světem světla stát se světem vzniku

Posvěceným dechem úcty k času Dechem věčné úcty anglosasů

VII.

Chtěl bych odejíti z toho kraje Kde jen prapor věčné nenávisti vlaje Z této země která šílená je

Nechci čekat jak se mají v ráji V ráji vůbec se tak sotva mají Toužím po jiném a zázračnějším kraji

A ať si tam mají třeba bídu Ať tam nesplňují polovinu slibů Těším se až přijdu těším se až přijdu

Spatřím dělníky a povaleče z Rena Spatřím města bělostná a přelidněná Spatřím zemi kouzelného jména

Jako v pološeru jako ve filmu Spatřím sladkou zemi ve spleenu

K jiné nikdy více láskou nepřilnu

VIII.

Dívka z Chicaga mi víří hlavou Její šedé oči v mlhách ginu plavou Chci se opojiti touhle novou slávou

Voní starou whiskou vzácné značky Větrem když se auto řítí do zatáčky Vůní pohlaví když usmívá se plačky

Je kolem ní něco z dálné země Snad ty světlé vlasy krášlící jí témě Sukně z organtinu splývající jemně

Snad ty nohy jež kráčely po New Yorku Klapajíce na podpatcích z korku Dole na Floridě v subtropickém horku

Její čeština zní americky Poslouchám tu hudbu frází poetických Dvojnásobnou láskou zcela nekritický

Až mi odjede nebudu pro ni plakat Nesmí zůstat snem Nesmí být jenom sága Půjdu za ní Za ní Do Chicaga!

IX.

Manhattane město nemáš pro mě místa? Město Boha samého a syna jeho Krista Chrámy Manhattanu! Ó chrámy mého Friska!

Yellowstoneské kaňony mě sladce ovívejte Dechem svobody a na varhany hrejte Na varhany skal svůj hymnus vyzvánějte

Blázni ze Salt Lake ó blázni z Karoliny Krásní blázni s hlasy zvonivými Vítejte mě slavně zpěvy slavnostními

Manhattane město vyjdi do ulice Mrakodrapy pyšné bílé jako svíce Vítejte mě slavně doma v Americe!

X.

Navracím se třeba proti všemu Navracím se nedočkavý k němu K městu z pohádky a ve snu vysněnému

Mraveniště v ulicích mě zase pozdravuje Bílý Clipper nad hlavou mi majestátně pluje Krásně tu je krásně tu je krásně tu je Tady plní duši moji štěstí

Vidím krásné dívky chodit po náměstích Mají v uších démanty a zlato na zápěstí Tady žiju svobodně a bez tíže a spleenu Silný mezi silnými tady jsem mužem činu Obracím se k městu ze všech největšímu

Vidím jeho ulice a bílé mrakodrapy kvésti Vidím lidi v bezstarostné veselosti Město tvoje chodníky mě plní velkou zvěstí

Nový život nový svět se valí jako láva Z hloubi stadionů v milionech vstává Velká mocná hlučná skvělá nová sláva

XI.

V měkkém Pullmanu klímaje líným časem Zřel jsem cowboye a stádo jak se pase Divé černé býky přiškrcené lassem

Zaslechl jsem černý blues na řece Mississippi Kouř parníčků z New Orleans pohladil mé chřípí Kouř v podvečer stoupající z barevného teepee

Zřel jsem hvězdu ze stříbra jak tiše padá Zřel jsem kraj jímž protékala autostráda Zřel jsem v limuzíně bílá dívčí záda

Limuzína samý lesk se zastavila v depu Dívka zamávala na vojáčka v jeepu Tichá prérie klímala v nočním tichu

Zřel jsem aeroplán vyhoupnout se z mraků Blaha pln jsem vnořil tvář svou do širáku Měsíc ze stříbra skryl stříbrem Ameriku

XII.

Toužím po zemi kde jiné dívky žijí Fantastičtější než dívky fantasií Básníků ze staré země kteří v hrobě hnijí

Jiné dívky samý smích a bez moudrosti která Chtěla by být moudřejší než moudrost desatera Nežli moudrost starých knih a básníkova pera

Chci opustit tu churavící zemi Starou příliš moudrou k neporozumění Toužím po šťastnější zemi pod hvězdami

XIII.

Opouštím všechny filosofy Všechny přátele již se v knihách topí Zahlazuji všechny svoje stopy

Odmítám umění a Evropu a bídu Odmítám moudrost a s ní stovky slibů Toužím po velikém prázdném sladkém klidu Chci být prostým mladým mužem večer v kině Zcela podlehnouti té jež okouzlí mě Bez myšlenek Bez předsudků Tiše Mělce Líně

XIV.

Začíná se nová slavná éra Tiše mlhou do ranního šera Plynou nové verše z mého pera

Vidím dívku očí mandlového svitu Vidím velkou zemi zářit na zenitu Americkou zemi moderního mythu

Vše co není jest a naplní se v čase Neboť podléhám té kosmetické kráse Dívky která z dálky tiše usmívá se

Vidím její temné oči zářit před kamerou Americká dívka! Sladká dívka kterou Čas se naplňuje novou slavnou érou

A tak tiše do ranního šera Krásnější než slova Desatera Plynou verše Plynou z mého pera

XV.

Soumrak tiše padá do bílého ticha V tichu zažehují žlutá okna tichá Někde jinde moje velká země dýchá

Tato bílá noc teď někde jinde klesá Na vzdálená města Z domků v stínu lesa Vidím dětské oči hledět na nebesa

Červený muž jede se spřežením sobů Měsíc krášlí stříbrem jeho rudou róbu A s ním letí vůně slavných božích hodů

A já tiše sním a tiše bolně vzdychám Noc je bílá noc je chladná noc je tichá Ve veliké dálce moje země dýchá

Blázinec

• obyčejná moudrost

• Odkud jsou moje rýmy

• Zkušenost

• Veliká jablka

Zavrtávám se do vzpomínky Jak stínem smrti chorý kmet A otevírám staré skříňky Kde slova psaná pro vzpomínky Už počínají trouchnivět

• Metamorfóza

• Vakuum

• Poznaná nutnost

• Tarzan v hlavě

• Podzim

Obyčejná moudrost

I.

Byl jsem na návštěvě u staříka Konfucius bylo jeho jméno Čekal jsem že si zanaříká Že na hlavu je postaveno Na světě všechno

On však se usmál velmi mile Odkudsi vyňal sklínky vinné Nalil mi a pak povídal: Napij se Alladine!

II.

Usedl se mnou Hlavu měl bílou

V očích měl odlesk

století Třásl se slabě

Povídal cosi O jaru které

Odletí Seděl jsem dlouho Potom jsem plakal Taková chvíle

Řekne ti

Že jsi se narodil

V podivném století Které jak pára letí

A odletí

Odkud jsou moje rýmy

Hledáte básníci rým?

Ztratil jsem víru

Zkušenost

Já už nehledám

V hlavě prázdno mám

Tak prázdno

Jako ve vesmíru

A slovník slov Která se rýmují

Nabyl jsem dosti širokého vzdělání Abych poznal

Jak málo vlastně vím Ve mně se zračí tvář světa Je šílená

Leccos jsem poznal A přece stále říkají

Až jednou - až budeš zkušený Tři stovky básní jsem napsal

A stále jsem začátečník

Ale tak hluboko jsem se sklonil a pokořil

Že přiznávám jak málo toho vím

Jenže vy - vy pyšní a životem zkušení

Vy víte jak svět ve čtyřiceti létech vypadá Ale jaký je v devatenácti To jste už dávno zapomněli

A já to vím Vím toho tedy zrovna tolik co vy

Toť moje zkušenost největší a jediná

Nuže právě proto chci psát Právě proto nechci nabývat těch vašich tzv. zkušeností Protože nade všechno toužím po tom

Aby na věčné časy zůstal zachován Ten můj devatenáctý rok

A to takový jaký byl - nikoliv pod zorným úhlem vaší zralosti

Ale zahalen v roušku mé mladosti a nezralosti

Toto je má jasná chvilka Použijte ji jako vysvětlivky

Veliká jablka

Vidíte - vidíte lidé
Okna Manhattanu svítí do noci
Vidíte lidé
V barech
Krásné ženy
Tančí Big Apples

To jazz-bandy
Králové noci
Panují nad městem
A nad srdci
Krásných žen
Rudými
Jako Big Apples

Metamorfóza

Zabita moje láska leží

V německé říši

Moje srdce střeží

Aby je nikdo jiný nedostal

Ale až mraky se rozplynou

Až války na světě nebudou

Až klidno bude na zemi

Má láska z mrtvých vstane a řekne mi:

Básníku - hochu - raduj se

Už nejsi člověkem

Vakuum

Intrády večera
Ta dohořívající prskavka dne
Pavími výtrysky

Je skryt Šupinami jesetera Veliké ryby

Na talíři jednotvárných týdnů Zahnívajících jak sladce vonící balsám Jako kadidlo z myrrhy

Jako sluncem zaprášené sloupy dómu živoří nebe

Skryto v modrých obláčcích knězova roucha

Celé týdny jsem mlčel
Ve veliké kopuli labyrintu
Bludný Holanďan

Neměl jsem sílu
Pozvednout žebroví hrudi
Abych moh’ dýchat
Natož obejmout prsty pero

Svůdné a sladké jak nahá žena Vyzývající zlatým úsměvem

Vábící ebenovým leskem jako vlhké černé vlasy Jaké má ona

Ten živočich rozpalující teploměr Na plných sedmatřicet stupňů

Milenka poesie je nejnevěrnější žena jakou znám Člověk jí nosí růže a bonboniéry V naději na jediný úsměv

Milenka poesie je stará běhna A opustila mě

Svět se mi stal pouhou posloupností týdnů
Prázdných
Jako má hlava

Poznaná nutnost

Dobře znám neplodnost meditace Dobře vím že úmyslně jsem smuten Dobře vím že hledám beznadějně Ale já musím Musím

Tarzan v hlavě

Balon nad spícím pralesem
Šumící palmy
Hladí čelo
Princezny před plesem

A na náměstí bijí hodiny
V skleníku za šera
Rozkvetly z večera
Měsíční květiny
Měsíc nad horami
Kreslí bílé zdi
Spícího Oparu

Pozor vzduchoplavče!

Princezna spí

Podzim

Přišel podzim

Na stráních zaplály ohýnky

A já jsem sám

Tak malinký

Poe žije

• Litanie k Panně Marii Sněžné

• Carpe diem

• Blues in the Night

• Zone

• Pantum pro Irenu

• Modlitba k Ireně

Když ženy přicházejí Sladce se mračí

Miluji je když tiše kolem kráčí

Když ženy odcházejí Sladce se smějí

Když odcházejí mám je nejraději

Litanie k Panně Marii Sněžné

Stojí němá krásná na oltáři Pod nohama bílý půlměsíc Kolem v šeru žluté svíce září A já na ni hledím ve světle těch svíc

Kdyby sestoupila kolem hlavy majíc Svatozář již dívky mívají Když jim večer vlasy větrem vlají Když se vzhůru k slunci dívají

Kdyby její krásné oči plakaly Něžné vzdechy nesly by se chrámem Jako hudba varhan tmou by stékaly Do plamenů svíc a na gotický kámen

Kdyby vyšla ven tu já bych za ní šel Z katedrály ven do ulic kde jsou místa Kde bych pyšnou Pannu i já líbat směl

Ale její jahodová ústa Líbají jen bledé čelo Krista

Carpe diem

(Univerzální báseň do památníku)

Netvař se jak bys chtěla plakat
Že jsem tě oloupil
Že šepot tichých deště stakat
Ti říká že jsem byl

Že už jsem jenom byl a jako pára
Se měním v otázku
Až budeš jednou stará
Bylo by pozdě na lásku

Blues in the Night

Pavouku měsíci mám rád tvůj stín Na kraji lesa holé černé stromy Co zapleteny do tvých pavučin Nade mnou tiše stojí

Jako by trnuly úžasem Že jenom bílý pramen s pěnou svojí Šeptá Že já tu samoten stojím A nade mnou ty holé černé stromy Měsíci pavouku co do tvých pavučin Jsou zapleteny

* * * (Večer jak opálová kočka)

Večer jak opálová kočka
Naježil hebkou srst nad krajem
Horská kleč voní
Přes žlutavé hřbety kamenitých hor
Domky jak hračky
Řeka jak stříbrná žížala
Mlýn

Vidím město Noří se z par

A je to New York V Harlemu

Hrají trubky muziku divokých synkop Prokletou

Spařenými paralytickými mozky Hudebních kritiků u vesla V pražském rozhlase

Jsem poslední surrealista milující jazz Navždycky zůstanu na cestě jednou začaté A půjdu po ní mlhavou krajinou Za hudby Onyx Clubu

Není realismu

Zone

Jdeš kolem kavárny Lloyd

A kolem Reprezentačního domu a vzpomínáš cos zažil dnes odpoledne

Myslíš na Roberta Taylora a Jeanette Gaynorovou Támhle jse opilý Apollinaire a Jimmie Lunceford Pastýřka Eiffelka sundavá růžové obláčky nad Petřínem a hází je na zelenou hladinu řeky V kavárně Vltava hraje k tanci Karel Slavík

A jeho Blue Music Nad vodou tiše klouzají racci Cítíš vůni kávy a líného letního večera

Slunce uhasíná Rozsvěcují neóny

Oldřich Nový Kristián Alhambra

Nejnovější Lucernafilm a Connie Boswell zpívá Ellingtonovu

It Don’t Mean A Thing

Jiskry padají na elektrické kolejnice

Měsíc diriguje mlčící jazzový orchestr hvězd

Pantum pro Irenu

V osudí z něhožs vzala
Svou krásu Ireno
Se zbylá krása vzňala
A vše je spáleno

A vše je spáleno
Jen v tobě krása žije
A sladké šíleno
Teď teprv nejsladší je

Teď teprv nejsladší je
Když nestačí mi slova
Víc už mě neopiješ
Ty věčně věčně nová

Ty věčně věčně nová
Ve stínech na obraze
Ty na rtech purpurová
Ty v popůlnoční Praze

Ty v popůlnoční Praze
Když zhasla všechna světla
A po zářivé dráze
Jsi hvězdo na zem slétla

Jsi hvězdo na zem slétla
Ty která žiješ svitem
Ty růže rozekvetlá
Ty bílá nad zenitem

Ty bílá nad zenitem
Ty gotická jak víno
V kalichu nedopitém
Ty krásko Meluzíno

Ty krásko Meluzíno
Kvintesence všech slastí
Vtělení Popelčino
Bludičko nad propastí

Bludičko nad propastí

Rusalko dětských lásek

Ty která umíš másti

Líp nežli tisíc masek

Líp nežli tisíc masek
Líp nežli poezie
Ty královno všech krásek
Anděli nostalgie

Anděli nostalgie
Ty v kostkovaném smíchu
Nejkrutší Erinie
Ty studnice všech hříchů

Ty studnice všech hříchů
Ty vázo lasturová
Ty Lauro akrostichu
Hezčí než Petrarkova

Hezčí než Petrarkova
Julie nad Julie
Nad básníkova slova
Nejhlubší harmonie

Nejhlubší harmonie
Kontrapunkte mých tepů
Jímž zvučí arterie
Ty chloubo Kapuletů

Ty chloubo Kapuletů
Poduško sametová
Ostruho všech mých vznětů
Ty věčně věčně nová

Mně nestačí už slova

Modlitba k Ireně

(Epilog k poezii - Prolog k próze)

Ty zažeň moje stíny
A přilož na bolesti
Svůj pohled konejšivý

Přiveď mě do neštěstí
Abys mě mohla vésti
Pryč z krajů ješitnosti

Dej abych uměl ctností
Nazvat co není zvykem
A abych pod dotykem
Krásy mřel v blaženosti

Ty zaplaš moje stesky
A dej mi kráčet k cíli
Abych pod znakem lásky
Pohrdal všemi cíli
K nimž vyšlapané stezky

Vedou bezpáteřností

Dej abych bez modlitby
Dosáhl odpuštění
Abych měl jen co není
Odměnou za úlitby

Dej abych žil jen z krásy
A vždycky zůstal němý
Když chtějí hbité hlasy
Odměnit odměnami

Dej abych pod křivdami Hledal vždy provinění

Dej abych beze zlosti
Žil pod krunýřem masky
A abych pomoc z lásky
Kryl maskou lhostejnosti

Dej abych v každé kráse
Našel lesk harmonie
Jež v tebe vtělila se
A ve tvém jménu žije

Ikono Hvězdo v boji
Radosti nade smysly
Elipso sladká čísly
Nausiko cesty mojí
Amen

…

Toto je pouze náhled elektronické knihy. Zakoupení její plné verze je možné v elektronickém obchodě společnosti eReading .