ŽIVOT MOHAMEDA

SÍRA

CENTRUM PRO STUDIUM POLITICKÉHO ISLÁMU

BILL WARNER

© Bill Warner, 2010

This edition © CSPI International, 2015

ISBN 978‒80‒88089‒06‒3 (tištěná verze)

ISBN 978‒80‒88089‒10‒0 (formát EPUB)

ISBN 978‒80‒88089‒11‒7 (formát MOBI)

Obsah

PŘEHLED

NA ZAČÁTKU

MEKKA

RANÁ UČENÍ

VEŘEJNÁ UČENÍ

NESNÁZE

MEDÍNA

BITVA, KTERÁ ZMĚNILA SVĚT

ŽIDÉ

KŘESŤANÉ

DÍLČÍ PROHRA DŽIHÁDU

DŽIHÁD – ŽIDÉ SE PODROBUJÍ

DŽIHÁD A PRVNÍ DHIMMÍ

MOHAMEDŮV POSLEDNÍ DŽIHÁD

MOHAMEDŮV POSLEDNÍ ROK

MOHAMED JAKO ČLOVĚK

SLZY DŽIHÁDU

POZNÁMKY

CSPI International

O AUTOROVI

PŘEHLED

KAPITOLA PRVNÍ

Nejjednodušší způsob jak se seznámit s islámem je poznat Mohameda. Jeho životopis se nazývá síra a tato kniha je jeho zhuštěnou verzí.

TRILOGIE – BIBLE ISLÁMU

Islám je definován slovy Alláha obsaženými v koránu a slovy a činy Mohameda, zvanými sunna.

Sunna se nachází ve dvou sbírkách textů – v síře (život Mohameda) a v hadíthu.

Korán na 91 místech zmiňuje, že slova a činy Mohameda jsou pro lidstvo posvátným vzorem.

Hadíthy neboli tradice jsou krátké příběhy o tom, co Mohamed udělal nebo řekl. Sbírka hadíthů se také nazývá hadíth. Existuje mnoho sbírek hadíthů, nicméně těmi nejuznávanější jsou sbírky od al-Buchárího a Abú Muslima, které jsou použité v této knize.

Trilogie tedy sestává z koránu, síry a hadíthu. Většina lidí si myslí, že korán je biblí islámu. Korán však představuje jen asi 14% z celé psané doktríny. Tato trilogie je základem islámu stejně jako islámem samotným.

Relativní velikost textů trilogie

Žádný z textů trilogie nedává smysl sám o sobě; ani jednomu z nich není možné porozumět bez ostatních textů. Korán, síra a hadíth jsou jednolitým celkem, který mluví jedním hlasem. Je-li něco v trilogii, pak je to islám.

KÁFIR

V této knize budeme používat slovo „káfir“, místo běžně užívaného slova „nevěřící“. „Nevěřící“ je neutrální pojem. Korán definuje slovo káfir a nejde o neutrální výraz. Káfir není pouze někdo, kdo nesouhlasí s islámem. Káfir je zlý, odporný, je tou nejnižší formou života. Káfir může být podváděn, nenáviděn, zotročen, mučen, zabíjen, obelháván a klamán. Obvyklé slovo „nevěřící“ tedy neodráží politickou realitu islámu.

Existuje mnoho náboženských jmen pro káfiry – polyteisté, modláři, „lid Knihy“ (křesťané a židé), buddhisté, ateisté, agnostici a pohané. Káfir je zahrnuje všechny, protože bez ohledu na to, o jaké náboženství jde, ke všem se může přistupovat stejně. To, co Mohamed říkal a dělal polyteistům, může být činěno jakékoli další skupině káfirů.

Islám věnuje káfirům značnou část energie. Většina koránu (64%) se věnuje káfirům, téměř celá síra (81%) se zabývá Mohamedovým bojem s nimi a hadíthy jim věnují 37% textu. Celá trilogie věnuje káfirům 51% svého obsahu.

Relativní velikost textů trilogie

Zde je několik odkazů na korán:

Je možno se káfirovi vysmívat:

Korán 83:34 Dnes však se káfirům posmívají ti, kdož věřili, a na pohovkách ležíce se rozhlížejí. Dostalo se káfirům odměny za to, co činili?[1]

Je dovoleno káfirovi setnout hlavu.

Korán 47:4 A když se na bojišti střetnete s káfiry, stínejte jim hlavy, a až jim způsobíte úplnou porážku, pevně je spoutejte!

Je dovoleno se proti káfirovi spiknout:

Korán 86:15 Tito lidé věru strojí úklad (proti Mohamedovi), však já rovněž chystám lest! Jen poshov káfirům a krátký jim popřej odklad!

Je dovoleno káfira zastrašovat:

Korán 8:12 A hle, Pán tvůj vnukl andělům: „Jsem s vámi, podpořte tedy ty, kdož uvěřili! Já vrhnu do srdcí káfirů hrůzu a vy jim usekejte hlavy i konečky prstů!“

Muslim není káfirův přítel:

Korán 3:28 Nechť si věřící neberou káfiry za přátele místo věřících! Kdo tak učiní, nedostane se mu od Alláha ničeho, leda v případě, že byste se od nich obávali nějaké hrozby. A Alláh vás varuje před sebou samým a u Alláha je cíl konečný.

Káfir je prokletý:

Korán 33:60 Prokleti budou (káfiři), kdekoliv se octnou, a budou zajati a bezohledně zabiti podle zvyklosti Alláhovy vůči těm, kdož již předtím byli. A nenalezneš ve zvyklosti Alláhově změnu žádnou.

KÁFIŘI A LID KNIHY

Muslimové křesťanům a židům říkají, že jsou výjimeční. Jsou „lid Knihy“ a bratři ve víře Abrahámově. Ale v islámu jsi křesťan tehdy a pouze tehdy, pokud věříš, že Kristus byl muž, který byl prorokem Alláha, žádná nejsvětější Trojice neexistuje, Ježíš nebyl ukřižován, ani znovu vzkříšen, a vrátí se, aby nastolil právo šaría. Abyste byli skutečným židem, musíte věřit, že Mohamed je posledním v linii židovských proroků.

Tento verš je pozitivní:

Korán 5:77 Rci: „Lidé Knihy! Nepřehánějte v náboženství svém, mluvte jen pravdu a nenásledujte scestná učení lidí, kteří zbloudili již před vámi a dali zbloudit mnoha jiným – a ti věru zbloudili z cesty rovné!“

Doktrína islámu je dualistická, takže existuje i opačný pohled. Níže je poslední verš psaný o „lidu Knihy“ (přičemž pozdější verš ruší nebo nahrazuje verš dřívější). Jedná se o konečné slovo. Svolává muslimy, aby zahájili válku proti „lidu Knihy“, který nevěří v náboženství pravdy – islám.

Korán 9:29 Bojujte proti těm, kdož nevěří v Alláha a v den poslední a nezakazují to, co zakázal Alláh a Jeho posel, a kteří neuctívají náboženství pravdy, z těch, kterým se dostalo Písma, dokud se nepodrobí a nedají poplatek přímo vlastní rukou, jsouce poníženi.

Věta „a nezakazují to…“ znamená, že neakceptují právo šaría, věta „dokud se nepodrobí a nedají poplatek“ znamená podřídit se právu šaría. Křesťané a židé, kteří neakceptují Mohameda jako konečného proroka, jsou káfiři.

Křesťané a židé jsou pro islám „bezvěrci“ a „lid Knihy“, hinduisty vidí jako polyteisty a pohany. Pojmy bezvěrec, lid Knihy, pohan a polyteista jsou náboženskými pojmy. Pouze slovo „káfir“ ukazuje shodné politické zacházení s křesťany, židy, hinduisty, buddhisty, animisty, ateisty a humanisty. Co je činěno pohanům, to může být prováděno i s židy a dalšími káfiry.

Je to jednoduché. Pokud nevěříte, že Mohamed je Alláhovým prorokem, jste káfiři.

V této knize budeme používat slovo „káfir“ místo „nevěřící“, „nemuslim“ či „bezvěrec“. „Nevěřící“ a „nemuslim“ jsou neutrální termíny, zatímco „káfir“ neutrálním slovem není. Je nesmírně předpojaté a bigotní.

TŘI POHLEDY NA ISLÁM

Na islám je možné nahlížet třemi způsoby. Úhel pohledu závisí na tom, jaký je váš vztah k Mohamedovi. Pokud věříte, že Mohamed je Alláhův prorok, pak jste věřící. Pokud tomu nevěříte, jste káfir. Třetí úhel pohledu je pohled dhimmího, káfira, který se islámu zastává.

Dhimmí nevěří, že Mohamed byl prorokem, ale neřeknou nic, co by se muslimům nelíbilo. Dhimmí nikdy neurážejí islám a odsuzují jakoukoli kritickou analýzu islámu coby zaujatou.

Podívejme se na příklad těchto tří úhlů pohledu:

V Medíně seděl Mohamed vedle své dvanáctileté manželky a celý den sledovali, jak mečem stínají hlavy osmi stům Židů.[2] Byly jim sťaty hlavy, protože řekli, že Mohamed není Alláhův prorok. Muslimové pokládají tato úmrtí za nezbytná, protože popírat Mohamedovo proroctví bylo urážkou islámu a setnutí hlavy je přijatelnou formou trestu uloženou Alláhem.

Káfiři tuto událost vnímají jako důkaz islámského násilí ve jménu džihádu a zlý čin. Nazývají to etnickou čistkou.

Zastánci (dhimmí) říkají, že se jednalo o historickou událost – že všechny kultury mají ve své minulosti násilí a nemělo by docházet k žádnému odsuzování. Ignorují islámské přesvědčení, že sunna, Mohamedova slova a činy, jsou dokonalým vzorem chování nejenom dnes, ale až na věčné časy. Ignorují skutečnost, že ona minulá událost v podobě dekapitace osmi set židovských mužů je stále považována za přijatelnou a bude tomu tak i v budoucnu. Stačí si připomenout reportéra Daniela Pearla, kterému byla přímo před kamerou uříznuta hlava.

Z různých úhlů pohledu bylo zabití osmi set Židů buďto zlem, dokonalým zbožným činem či pouze další historickou událostí. Můžete si vybrat.

Tato kniha je napsána z úhlu pohledu káfira a je tedy „káfiro-centrická“. Na vše v islámu se tu díváme podle toho, jaký to má dopad na káfiry – nemuslimy. To také znamená, že náboženství tu nehraje velkou roli. Islám jako náboženství zajímá pouze muslima, ale politická stanoviska islámu mají vliv na všechny káfiry.

Všimněte si, že neexistuje správná nebo špatná možnost, pouze různé, navzájem neslučitelné pohledy na věc. Pohledy káfira a muslima nemohou být slučitelné. Obhájci islámu se snaží přijít s nějakým kompromisem, ale je to logicky nemožné.

OBECNÝ RÁMEC

Islám je primárně politickou ideologií. Žádnému činu nebo prohlášení v rámci islámu nemůžeme porozumět, pokud nepochopíme jeho kořeny vycházející z trilogie. Žádná analýza, prohlášení ani názor na islám nejsou úplné, pokud neodkazují na trilogii. Trilogie je základním zdrojem veškeré islámské politiky, diplomacie, historie, filozofie, náboženství a kultury.

SYSTÉM ODKAZŮ

Tato kniha je neobvyklá tím, že plní současně dvě funkce. Je tou nejkratší knihou, jakou si můžete přečíst, abyste poznali skutečného Mohameda. Zároveň je směrodatným životopisem, protože používá referenční čísla, která vám umožňují dohledávat ve zdrojovém textu. Nemusíte si s nimi však dělat starosti. Pokud je budete ignorovat, nic se nestane. Jsou zde pro případ, kdybyste si chtěli ověřit přečtené informace nebo se dozvědět víc. Tady je příklad:

I125 Mohamed učinil rozhodnutí, které by bylo Šalamouna potěšilo…

Písmeno „I“ v rámci čísla „I 125“ nám říká, že jde o citát z Isháka, nejuznávanějšího autora síry. Číslo „125“ je referenční číslo vytištěné na okraji stránky v síře. (GUILLAUME, A. The Life of Muhammad)

Další odkazy v této knize:

M123 je odkaz na stranu v díle W. Muira, The Life of Mohammed, AMS Press, 1975.

Korán 2:123 je odkaz na korán, kapitola 2, verš 123.

[Buchárí 1,3,4] je odkaz na Sahíh al-Buchárí, svazek 1., kniha 3., číslo 4.

[Muslim 012,1234] je odkaz na Sahíh Muslim, kniha 12., číslo 1234.

T1192 je odkaz na at-Tabarího History of Prophets and Kings (Dějiny proroků a králů).

Poznámky pod čarou:

[1]
Pozn. překl.: Korán je citován podle nejrozšířenějšího českého překladu Ivana Ahmeda Hrbka z roku 1972. Slovo Bůh je nahrazeno slovem Alláh a slovo nevěřící je nahrazeno slovem káfir. Ostatní změny oproti Hrbkovu překladu se vyskytují pouze tam, kde se česká verze ukazuje jako nepřesná a významně se liší od anglických překladů potvrzených islámskými autoritami jako věrohodné.

[2]
GUILLAUME, A. The Life of Muhammad, Oxford University Press, 1982, str. 464.

NA ZAČÁTKU

KAPITOLA DRUHÁ

Korán 8:13 A toto [Alláh zasel hrůzu do srdcí káfirů] je za to, že vzpouzeli se Alláhu a poslu Jeho. A ten, kdo se vzpouzí Alláhu a poslu Jeho… a Alláh je strašný ve svém trestání.

Mohamed nevytvořil doktrínu islámu jen tak z ničeho, nebo jako pouhé filozofické cvičení. Každý verš či hadíth je reakcí na nějakou událost v Mohamedově životě. Krátce řečeno, vždy existuje kontext, který je popsán v síře, Mohamedově životopisu.

V hadíthech vidíme drobné detaily, ne však celkový obrázek. V koránu zase téměř chybí příběh a je tu velmi málo zmínek o historickém pozadí. Síra nám poskytuje přesvědčivé vykreslení Mohameda a prudkého rozšíření islámu. Pouze síra objasňuje islám a jeho doktrínu z hlediska jejich historického vývoje.

Mohamed začínal jako kazatel a postupně stal politikem a válečníkem. V roli kazatele získal v průběhu třinácti let pouze 150 následovníků. Poté změnil strategii islámu na politickou. Po deseti letech džihádu, svaté války, se Mohamed stal historicky prvním vládcem celé Arábie a nenechal zde naživu jediného protivníka. Byl to totální politický triumf. Jeho dosažení zabralo devět let úsilí, a na každých šest týdnů připadla průměrně jedna násilná událost.

Síra se zabývá především džihádem. Více než 75% textu popisuje politický boj, nájezdy, bitvy a loupení. Otroctví a podmanění žen prostřednictvím právního systému jsou produkty džihádu.

Síra dává islámu kontext. Bez síry a hadíthů by žádný islám neexistoval. Bez Mohamedova příběhu je korán nesrozumitelný a postrádá jakýkoliv smysl.

DĚTSTVÍ

Mohamedův otec se jmenoval Abdulláh, což znamená Alláhův otrok. Alláh byl nejvyšším božstvem v rámci mnoha bohů uctívaných v Mekce. Mohamedův otec zemřel v době, kdy matka byla těhotná. Když bylo Mohamedovi pět let, zemřela mu matka a jeho výchovu převzal dědeček. Poté Mohamed osiřel potřetí, když zemřel dědeček, a výchovy se ujal jeho strýc, Abú Tálib. Všichni pocházeli z kmene Kurajšovců. Tato stručná fakta jsou vším, co víme o Mohamedově raném dětství.

I115 Mohamedův dědeček zemřel, když bylo Mohamedovi osm let. Následně byl převzat do péče svým strýcem, Abú Tálibem. Strýc ho vzal na obchodní cestu do Sýrie. Ta byla v porovnání s Mekkou velmi odlišným místem – sofistikovanou křesťanskou zemí do značné míry patřící do kosmopolitní kultury Středomoří. Stojí za pozornost, že právě od syrských křesťanů získali Arabové svou abecedu. V době Mohamedova dětství neexistovaly žádné knihy psané v arabštině. Ta sloužila pouze pro psaní poezie a obchodní korespondence.

SŇATEK

I120 Když Mohamed dospěl, najala si ho bohatá vdova Chadídža, jeho vzdálená sestřenice, aby ji zastupoval na obchodních cestách po Sýrii. Mohamed měl pověst člověka s dobrou povahou a smyslem pro obchod. Obchodování mezi Mekkou a Sýrií bylo riskantní a vedení karavany i vyjednávání v Sýrii vyžadovalo um.

I120 Jednou si s sebou Mohamed vzal na obchodní cestu jednoho z Chadídžiných otroků. Když se vrátili, otrok vyprávěl, jak jistý křesťan o Mohamedovi prohlásil, že je předurčen k tomu stát se mocným mužem. Během té samé cesty se Mohamedovi podařilo zdvojnásobit Chadídžiny investice. Chadídža mu navrhla sňatek. Vzali se a měli spolu šest dětí; dva syny, kteří zemřeli v dětství, a čtyři dcery, které se dožily dospělosti.

MEKKA JAKO CENTRUM NÁBOŽENSTVÍ

V Mekce se nacházela kamenná budova ve tvaru krychle zvaná Kába. Kába byla posvátným místem, kde se nacházela vyobrazení mnoha kmenových bohů. Víme o existenci nejméně šesti dalších hranatých kamenných domů nazývaných Kába v jiných městech v Arábii. Nicméně islám trvá na tom, že Kába v Mekce byla postavena Abrahámem, praotcem Židů.

Kába byla středem náboženských rituálů a zároveň komunitním centrem. Jeden z Mohamedových předků, Kusaj, byl pohanským náboženským vůdcem. Rituály zavedené Kusajem zahrnovaly klanění, modlitby a obcházení Káby spojené s modlitbami a pitím z pramene zvaného Zamzam. Součástí jiných obřadů bylo vrhání kamenů na sloupy symbolizující ďábla. Většina islámských rituálů pochází z domorodých arabských náboženství.

Kameny hrály v náboženstvích Arábie důležitou úlohu. Kába byla postavena z kamene a v jednom rohu byl zasazen důležitý černý kámen. Pravděpodobně se jednalo o meteorit, který byl složen z více různých hornin. Nebyl velký, jen necelých 20 cm v průměru. Na kámen se sahalo pouze pravou rukou a poutníci ho líbali. Všechny tyto místní rituály byly začleněny do islámu.

Bůh Alláh byl zřejmě mužský bůh měsíce a pravděpodobně byl bohem Kurajšovců, Mohamedova kmene. Každý kmen měl své bohy. Na rozdíl od řeckých a římských bohů nebyli nijak zvlášť hierarchicky rozřazeni.

MEKKA

RANÁ UČENÍ

KAPITOLA TŘETÍ

Korán 4:13 A toto jsou omezení Alláhova, a kdokoliv poslouchá Alláha a posla Jeho, tomu Alláh dá vstoupit do zahrad, pod nimiž řeky tekou, a v nich nesmrtelný bude – a to úspěch je nesmírný.

I150 Mohamed měl ve zvyku odcházet na celé měsíce do ústraní, aby mohl o samotě praktikovat náboženství Kurajšovců. Po návratu obcházel Kábu a modlil se.

I152 Ve věku čtyřiceti let začal mít Mohamed vidění a slyšet hlasy. Vize mu byly nejprve zjevovány ve spánku během měsíce ramadánu a byly jasné jako slunce. Mohamed řekl, že k němu anděl Gabriel přišel s popsaným brokátem a poručil mu, aby četl. „Co mám číst?“ Anděl Mohameda sevřel a pravil: „Čti.“ Mohamed znovu řekl: „Co mám číst?“ Anděl jej znovu pevně stiskl a poručil: „Čti!“ A znovu přišla odpověď: „Co mám číst?“

Anděl řekl:

Korán 96:1 Přednášej ve jménu Pána svého, který stvořil, člověka z kapky přilnavé stvořil!

Korán 96:3 Přednášej, vždyť Pán tvůj je nadmíru štědrý, ten, jenž naučil perem, naučil člověka, co ještě neznal.

T1150 Mohamedova žena Chadídža vyslala muže, aby ho našli a přivedli zpět domů. Vyprávěl jí o svých obavách, že se zbláznil, či stal extatickým básníkem, a obě možnosti v něm vzbuzovaly odpor. Poslala ho ke své sestřenici, křesťance. Sestřenice viděla v Mohamedovi proroka.

I154 Chadídža poprosila Mohameda, aby jí dal vědět, až se Gabriel znovu objeví. Když jí řekl, že Gabriel přišel, nechala Mohameda sedět vedle sebe po pravé straně. Zeptala se ho: „Vidíš Gabriela?“ Mohamed přisvědčil. Poté mu řekla, aby se jí posadil na klín a zeptala se ho, zda je Gabriel stále přítomen. Ano. Následně si svlékla šaty a zeptala se, zda tam Gabriel pořád ještě je. Mohamed řekl, že ne. Chadídža pravila: „Raduj se, není to ďábel, ale anděl.“

PRVNÍ KONVERTITKA

I156 Prvním, kdo přešel na jeho novou víru, byla Mohamedova žena. Od počátku ho povzbuzovala a věřila mu. Věděla, že je čestný, a nemyslela si, že by byl někým ošálen nebo se zbláznil. Brzy na to Mohamed přestal slyšet hlasy a mít vidění, začal být sklíčený a cítil se opuštěn. Poté se vidění začala objevovat znovu.

MODLITBA

I157 Mohamed se začal modlit s novým porozuměním. Nejprve se před každou modlitbou dvakrát poklonil. Později pochopil, že by měl během modlitby klanět čtyřikrát a na cestách dvakrát.

I158 Když byl později Mohamed na jisté hoře, měl vidění, ve kterém mu Gabriel ukázal, jak provádět rituální očistné mytí před modlitbou. Šel domů a ukázal své ženě Chadídže, že už pochopil, jak vykonávat modlitební obřady, a ona je po něm opakovala.

T1162 Mohamed, jeho žena a synovec Alí se začali modlit u Káby a používali při tom nové rituální mytí a modlení spojené s klaněním. Jeden poutník se jich na tento nový obřad zeptal a bylo mu řečeno, že se jedná o nové náboženství, jehož je Mohamed prorokem.

RANÝ ISLÁM

Mohamed jakožto arabský prorok byl něčím novým. Zdroje domorodých náboženství nebyly známé, jen Židé měli proroky. Arabové teď měli v Mohamedovi svého vlastního samozvaného proroka. Náboženství bylo nazváno islámem, což znamená „podřízení se“. Ti, kdo se k islámu připojili, byli nazýváni muslimy, neboli „těmi, kdo se podřídili“.

I161 Do vzniklého náboženství byl přidán nový prvek. Každého, kdo odmítal Mohamedova zjevení, čekal věčný trest. Islám byl jediným dovoleným náboženstvím.

I166 Muslimové se chodili modlit na periferii Mekky, aby tam mohli být sami. Jednoho dne na ně narazila skupina Kurajšovců, začali se jim vysmívat a vypukla bitka. Saíd, jeden z muslimů, uchopil velbloudí čelistní kost a uhodil s ní jednoho z Kurajšovců tak, že mu tekla krev. Tento násilný čin se stal první krví prolitou ve jménu islámu.

I167 Když Mohamed poprvé promluvil o svém novém náboženství, nevyvolalo to mezi obyvateli Mekky žádný zájem. Poté Mohamed začal odsuzovat stará náboženství.

I168 Někteří z Kurajšovců šli za Abú Tálibem, Mohamedovým strýcem a ochráncem kmene, a řekli mu: „Tvůj synovec proklel naše bohy, urazil naše náboženství, vysmíval se našemu způsobu života, kritizoval naši civilizaci, útočil na naše ctnosti a řekl, že naši předkové byli nevědomí a žili v omylu. Musíš ho zastavit, anebo nás musíš nechat, abychom ho zastavili. Zbavíme tě jej.“ Abú Tálib jim dal umírněnou odpověď a poslal je pryč.

I169 Kurajšovci pochopili, že Abú Tálib jim nepomůže. Mohamed dál kázal islám a útočil na ně a jejich způsob života. Mekka byla malé město, všichni se navzájem znali. Islám vyvolal ve městě rozkol a rozdělil vládnoucí a kněžský kmen.

I170 Situace se zhoršovala. Brzy byla Mekka plná otevřeného nepřátelství. Hádek přibývalo a začaly být velmi vášnivé. Ve městě se objevil obrovský nesoulad. Kmen začal napadat nové konvertity k islámu, ale Mohamedův strýček Abú Tálib byl respektovaným stařešinou a dokázal je ochránit od skutečné újmy.

Korán poskytuje tak specifické detaily a přímé citace jednotlivých hádek, že pokud byste žili v Mekce té doby, dokázali byste snadno poznat konkrétní osoby.

Korán 111:1 Zhyňte obě ruce Abú Lahaba [Mohamedův strýc a oponent], a zhynul již i on! A nebylo mu k ničemu jmění jeho ani to, co si vysloužil, však hořet bude v ohni plném plamenů on i žena jeho, jež dříví palivové nosí a jíž kol hrdla provaz z vláken palmových visí.

I178 Naštěstí pro Mohameda bylo poselství islámu přitažlivé pro Araby z Medíny. Vzhledem k tomu, že polovinu jejich obce tvořili Židé, byli medínští Arabové zvyklí na představu jediného boha.

Toto je Mohamedova sunna

VEŘEJNÁ UČENÍ

KAPITOLA ČTVRTÁ

Korán 3:32 Rci: „Poslouchejte Alláha a posla Jeho! Jestliže se obrátíte zády… Alláh věru nemá rád káfiry.“

Zpočátku Mohamed své poselství předával pouze blízkým přátelům a příbuzným. Potom začal kázat veřejně. Korán odsuzuje ty, kdo se přou s Mohamedem, protože argumentovat proti islámu znamená být nepřítelem Alláha. Korán poskytuje přesný záznam argumentů Mohamedových odpůrců.

Mekkánští uvažovali, že pokud by byl autorem koránu vševědoucí bůh, proč by nedoručil celý korán naráz, místo aby ho předával po částech.

Mohamed pokračoval v kázání o soudném dni, ráji a pekle:

Korán 43:68 „Služebníci Moji, dnes obavy nemějte a nebuďte zarmouceni! Těch, kdož uvěřili v Naše znamení a do vůle Alláhovy byli odevzdáni. Vejděte do ráje, vy i manželky vaše, v radování!“ A budou mezi nimi kolovat zlaté nádoby i poháry a budou mít všeho, po čem duše touží a co očím lahodí; a tam budete nesmrtelní. Toto je ta zahrada, již dali jsme vám v dědictví za to, co konali jste dobrého. A bude v ní pro vás ovoce hojnost a pojídat budete z něho.

Korán 43:74 Však hříšníci prodlévají v trestu pekelném nesmrtelní a nedočkají se přerušení, však budou tam v beznaději. My jim neukřivdili, leč oni sami sobě ukřivdili. A budou volat: „Máliku [anděl, který je strážcem pekla], nechť Pán tvůj s námi skončí!“ A odpoví jim: „Zde zůstanete vskutku!“ A věru jsme k vám s pravdou přišli, však mnozí z vás si pravdu ošklivili.

Korán 43:79 Že zosnovali nějakou lest? Však my také proti nim zosnujeme léčku! Či se domnívají, že neslyšíme tajemství jejich i skryté rozhovory? Věru že ano a vyslanci Naši to u nich zapisují!

I183 Mohamed dál kázal slávu Alláha a bojoval proti Kurajšovcům. Říkal jim, že jejich způsob života je špatný a jejich předkové shoří v pekle. Proklínal jejich bohy, znevažoval jejich náboženství a rozděloval komunitu tak, že štval členy kmene proti sobě navzájem. Kurajšovcům to připadalo nesnesitelné. Vždycky byli tolerantní, zvyklí na soužití více klanů s mnoha bohy a mnoha náboženstvími. Další náboženství pro ně neznamenalo problém, proč tedy pro Mohameda ano?

DALŠÍ SPORY S MEKKÁNCI

I188, I189 Jiná skupina Mekkánců poslala pro Mohameda, aby se pokusili urovnat onen bolestný rozkol mezi kmeny. Nebyl to první pokus a Mohamed opět odmítnul peníze a moc, které mu nabízeli. Řekl, že se musejí rozhodnout, zda chtějí, anebo nechtějí na onom světě trpět, a že on má jediné řešení. Pokud jej a jeho poselství odmítnou, Alláh s nimi zúčtuje. Jeden z Kurajšovců řekl: „Pokud zastupuješ jediného pravého boha a mluvíš jeho jménem, tak by snad tvůj Alláh mohl pro nás něco udělat.“

„Tato země je vyprahlá. Ať tvůj Alláh sešle k Mekce řeku.“

„Žijeme stísnění s horami hned za zády. Ať tvůj Alláh udělá trochu místa tak, že hory odsune.“

„Ti nejlepší z nás jsou mrtví. Nechť je tvůj Alláh přivede zpět k životu a zejména ať přivede zpět nejlepšího vůdce našeho kmene, Kusaje. Zeptáme se Kusaje, zda mluvíš pravdu, či ne.“

I189 Mohamed odvětil, že byl seslán jako posel, a ne, aby dělal takovouto práci. Mohou jeho sdělení buď přijmout, anebo odmítnout a být vystaveni následné ztrátě. Poté jeden z nich řekl: „Když nevyužiješ svého Alláha, aby pomohl nám, pak ať tvůj Alláh pomůže tobě. Ať sešle anděla, který potvrdí tvou pravost a dokáže nám, že se mýlíme. Když už tu anděl bude, ať ti stvoří zahradu a pěkný dům a zahrne tě zlatem a stříbrem, kolik jen potřebuješ. Pokud toto uděláš, poznáme, že zastupuješ Alláha a my se mýlíme.“ Kurajšovci chtěli jako důkaz zázraky.

I189 Mohamed zázraky nedělal, protože to nebylo úkolem, který mu Alláh uložil.

I189 Jeden z Kurajšovců pak řekl: „Ať tedy na nás v kusech padají nebesa, tak jak tvrdíš, že to tvůj Pán umí učinit. Pokud se to nestane, neuvěříme.“ Mohamed odpověděl, že Alláh to může udělat, pokud si to přeje, anebo to možná neudělá, pokud si to nepřeje.

I189 Oni poté řekli: „Copak tvůj Pán nevěděl, že se tě zeptáme na tyto otázky? V tom případě tě tvůj Pán mohl vybavit lepšími odpověďmi. A mohl ti poradit, co nám povědět, když ti neuvěříme. Doneslo se nám, že ten korán máš od muže z jiného města, který se jmenuje ar-Rahmán. My v ar-Rahmána nevěříme. Naše svědomí je čisté. Buďto tě musíme zničit, anebo ty musíš zničit nás. Přiveď své anděly a my uvěříme jim.“

I191 Mohamed chodíval ke Kábě a vyprávěl Mekkáncům, jaké strašlivé tresty Alláh v průběhu dějin seslal na jiné lidi, kteří nevěřili svým prorokům. To bylo nyní jedno z jeho stálých témat. Alláh zničil jim podobné, kteří nenaslouchali mužům jako Mohamed.

I206 Někteří z prvních muslimů byli otroci a Mekkánci je pronásledovali, kdykoliv to bylo možné. Šest muslimských otroků vykoupil Abú Bakr, bohatý muž a příznivce islámu, aby zabránil jejich pronásledování.

Toto je Mohamedova sunna

NESNÁZE

KAPITOLA PÁTÁ

Korán 8:20 Vy, kteří věříte! Poslouchejte Alláha a posla Jeho a neodvracejte se od něho, zatímco mu nasloucháte! A nebuďte jako ti, kteří říkali „Slyšeli jsme“, ale zatím vůbec neposlouchali.

I226 Umarova sestra a její manžel se odevzdali islámu, ale Umar ho v té době nenáviděl. Připásal si meč a vyrazil hledat Mohameda. Viděl ho jeden z jeho přátel a řekl mu, že by si nejdřív měl udělat pořádek ve své vlastní rodině. Cožpak Umar nevěděl, že se jeho sestra a její manžel poddali islámu? Vyrazil k nim domů, a když dorazil na místo, uslyšel recitaci verše z koránu. Přihnal se dovnitř a chtěl vědět víc o tom „nesmyslu“, který právě slyšel. Obvinil svou sestru, že je muslimka, a uhodil ji. Když zavzlykala, jeho srdce se obměkčilo. Přečetl si verše koránu a došel k přesvědčení, že Mohamed má pravdu. Šel za Mohamedem a poddal se islámu.

I231 Díky Umarovu obrácení islám zesílil a Mekkánci se rozhodli, že se ho pokusí bojkotovat, aby tak na Mohameda vyvinuli nátlak nenásilnou cestou. Kurajšovci tedy vyvěsili na Kábu upozornění, že žádný Mekkánec by se neměl ženit s muslimskou ženou, ani muslimům prodávat jídlo.

I239 Několik Mekkánců šlo za Mohamedem a navrhli mu: „Zkusíme uctívat, co uctíváte vy. Poté budete vy uctívat, co uctíváme my. Pokud je to vaše lepší než to naše, pak se budeme podílet na vašich obřadech. A pokud je lepší to naše, můžete se na našich obřadech podílet vy.“

SATANSKÉ VERŠE

T1192 Mohamed neustále uvažoval o způsobech, jak přesvědčit všechny Mekkánce, aby přijali islám. Napadlo ho, že tři bohové Kurajšovců by mohli být prostředníky Alláha. Mohamed řekl: „Jsou to vznešení jeřábové, kteří létají vysoko, a jejich přímluva je schválena.” Mekkánci byli potěšeni a šťastní. Když Mohamed vedl tyto modlitby u Káby, účastnili se jich všichni, muslimové i káfiři. Kurajšovci po spojené modlitbě zůstali na místě a poznamenávali, jakou mají radost. Kmen byl v uctívání sjednocen, tak jako před islámem.

Pak Mohamed prohlásil, že byl oklamán Satanem, a že rozdíl mezi islámem a náboženstvím Mekkánců je nepřekonatelný. Mohamedovo prohlášení zhoršilo vztahy mezi islámem a obyvateli Mekky víc, než kdy dřív.

BÁSNÍK SE PODDÁVÁ

I252 Al-Dawsí byl básník, který měl v Arábii dobrou reputaci. Když byl na návštěvě Mekky, zašel do mešity a slyšel Mohamedovo kázání. Líbilo se mu, co slyšel, a následoval Mohameda domů. Nějakou dobu spolu hovořili a al-Dawsí se rozhodl odevzdat se islámu.

I253 Poté vešel do svého domu a řekl své ženě: „Odejdi ode mne, nechci s tebou mít nic společného.“ Žena vykřikla: „Proč?“ Al-Dawsí řekl: „Islám nás rozdělil a já teď následuji Mohameda.“ Žena odvětila: „Pak tvé náboženství je i mým náboženstvím.“ Nato jí dal pokyny jak praktikovat islám.

Korán je neúnavný ve svých napomenutích, s kým by se muslim měl přátelit.

Korán 4:144 Vy, kteří věříte! Neberte si káfiry za přátele místo věřících! Chcete snad proti sobě dát Alláhu oprávnění zjevné?

I260 V Mekce žil jeden křesťan, o kterého se Mohamed zajímal. Byl to křesťanský otrok, který provozoval stánek na trhu. Mohamed za ním chodíval a dlouze spolu rozprávěli. Kurajšovci pak tvrdili, že pasáže z koránu pocházejí od onoho křesťanského otroka.

NOČNÍ CESTA

I264 Mohamed vyprávěl, jak se ho jedné noci, když ležel a spal, anděl dotknul nohou. Mohamed se probudil. Vyšli ze dveří a našli tam bílé zvíře, napůl mulu a napůl osla. Nohy zvířete byly okřídlené a mohlo se jedním krokem přesunout až k obzoru. Gabriel Mohameda na bílé zvíře vysadil a vyrazili spolu do Jeruzaléma na místo Chrámu.

I264 U chrámu byli Ježíš, Abrahám, Mojžíš a další proroci. Mohamed je vedl v modlitbě. Gabriel Mohamedovi přinesl dvě misky. Jedna byla naplněna vínem a druhá mlékem. Mohamed si vzal tu s mlékem a vypil ji. To byla správná volba.

I265 Áiša, Mohamedova nejmilejší žena, říkávala, že Mohamed té noci nikdy neopustil postel, jeho duch se však vznášel. Mohamed vyrazil do ulic Mekky, aby vyprávěl příběh své noční cesty. Majitelka domu, kde Mohamed přespával, poslala svou černou otrokyni, aby Mohameda sledovala a zjistila, jak budou Mekkánci na vyprávění reagovat.

I266 Mohamed popisoval, že Abrahám vypadal přesně jako on sám. Mojžíš byl muž s brunátným obličejem, vysoký, hubený, s kudrnatými vlasy. Ježíš měl bledou, narůžovělou kůži s pihami a zplihlé vlasy.

I269 Potom viděl ženy, které visely za prsy. Tyto ženy byly nevěrné svým mužům a porodily jim nemanželské děti. Mohamed vysvětlil, že Alláh nenávidí ženy, které rodí bastardy. Připravují pravé syny o to, co jim náleží, a učí se tajemstvím harému.

I270 Abrahám vzal Mohameda do ráje, kde byla krásná žena s rudými rty. Mohamed se zeptal, komu patří, protože ho velmi přitahovala. Patřila Zaídovi. Po návratu o tom Mohamed Zaídovi pověděl.

I272 Mohamed dál kázal islám a odsuzoval stará arabská náboženství. Někteří z Kurajšovců obhajovali svou kulturu a náboženství a přeli se s ním. Mohamed je nazýval vysmívači a jednoho z nich proklel: „Ó Alláhu, oslep jej a zabij jeho syna.“

V koránu jsou přímo zaznamenána slova Mohamedových odpůrců.

Korán 41:26 Káfiři říkají: „Neposlouchejte tento Korán, nýbrž přehlušujte jej mluvením – snad nad ním zvítězíte!“ My však dáme věru okusit káfirům trestu strašného a odměníme je podle skutku jejich nejhoršího. Toto bude odměna nepřátel Alláhových: oheň, v němž příbytek budou mít věčný v odměnu za to, že znamení Naše popírali.

I272 Jednoho dne stál Mohamed vedle anděla Gabriela, zatímco Kurajšovci vykonávali své náboženské rituály. Byli mezi nimi i jejich vůdcové, kteří obhajovali svou kulturu a náboženství a oponovali Mohamedovi. Když první vůdce procházel kolem Gabriela, anděl mu vhodil do tváře list a oslepil jej. Poté Gabriel způsobil, že se druhému z nich vytvořil otok, což ho zabilo. Třetímu muži Gabriel přivodil smrtící infekci. Posledního muže, který se odvážil neuctívat Alláha, Gabriel zabil mozkovou chorobou.

MOHAMEDŮV PATRON I JEHO ŽENA UMÍRAJÍ

I278 Mohamedův strýc, Abú Tálib, byl jeho patronem. Když Abú Tálib onemocněl, někteří z kurajšovských vůdců ho přišli navštívit k lůžku. Řekli mu: „Prosím zprostředkuj mezi Mohamedem a námi dohodu.“

I278 Abú Tálib si tedy Mohameda k sobě nechal zavolat. „Synovče, tito muži přišli, abys jim něco dal a oni něco dali tobě.“ Mohamed odpověděl: „Stačí, aby řekli jediné slovo, a mohou vládnout Peršanům i Arabům. A musejí přijmout Alláha za svého Pána a zřeknout se svých bohů.“

I278 Mohamed obrátil pozornost ke svému umírajícímu strýci. Požádal ho, aby se stal muslimem, aby se pak za něj v soudný den mohl Mohamed přimluvit. Strýc tak neučinil a zemřel jako káfir.

Abú Tálib si vzal sirotka Mohameda do svého domu a vychoval jej. Bral Mohameda na obchodní cesty s karavanami do Sýrie a naučil ho umění obchodu. Abú Tálib byl klanovým náčelníkem, který chránil Mohamedův život, když se mu zbytek Mekky snažil ublížit. Abú Tálib byl Mohamedovým životem a bezpečím, přesto byl zatracen do pekla.

Po smrti Abú Táliba čelil Mohamed mnohem většímu tlaku. Dosáhl do bodu, kdy jeden z Kurajšovců hodil po Mohamedovi prach. To bylo to nejhorší, co se přihodilo.

Smrt Mohamedovy ženy Chadídžy neměla žádné politické důsledky, pro Mohameda však znamenala velkou ránu. Přišel o svou hlavní důvěrnici a utěšovatelku.

MANŽELSTVÍ

M113 Přibližně tři měsíce po Chadídžině smrti se Mohamed oženil se Sawdou, vdovou a muslimkou.

M113 Abú Bakr měl dceru, Áišu, které bylo šest let. Krátce po svatbě se Sawdou se Mohamed zasnoubil s Áišou, která se později stala jeho nejoblíbenější ženou. Manželství nemělo být dovršeno pohlavním stykem až do Áišiných devíti let.

[Muslim 031, 5977] Áiša podala zprávu o tom, jak Mohamed řekl: „Viděl jsem tě ve snu tři noci po sobě, kdy tě anděl ke mně přinášel v hedvábné látce a říkal: ‚Zde je tvá žena.‘ A když jsem (látku) z tvé tváře odstranil, hle, byla jsi to ty, a tak jsem řekl: ‚Je-li toto od Alláha, nechť to dokoná.‘“

I279 Po smrti Abú Táliba potřeboval Mohamed politické spojence. S jedním sluhou odjeli do padesát mil vzdáleného města Táif. Tam se setkal se třemi bratry, kteří měli politický vliv. Mohamed je vyzval, aby se obrátili na islám, a požádal je o pomoc v jeho boji proti těm, kdo by bránili svá původní náboženství.

Cesta však skončila neúspěchem a vrátili se do Mekky.

POČÁTEK MOCI A DŽIHÁDU V MEDÍNĚ

Medína byla od Mekky vzdálená asi deset dnů cesty, ale Medíňané už od dávných časů jezdili do Mekky na trhy. Medína byla z poloviny židovská a z poloviny arabská. Mezi oběma skupinami existovalo neustálé napětí. Židé pracovali jako rolníci a řemeslníci, byli gramotní a představovali bohatší vrstvu společnosti. Jejich moc se však pomalu vytrácela. Arabové v minulosti na Židy podnikali nájezdy a loupili jejich majetek. Ti jim to opláceli tvrzením, že jednoho dne přijde prorok, který je povede k vítězství nad Araby. I přes veškeré napětí měli arabský kmen Chazradžů za spojence.

I294 Na příštím trhu v Mekce se ukázalo mnoho nových muslimů z Medíny. V první polovině noci jich asi sedmdesát opustilo karavanu, aby se setkali s Mohamedem. Recitoval z koránu a řekl: „Zvu vás ke spojenectví založenému na tom, že mne budete chránit, jako byste chránili své děti.“ Medíňané složili přísahu. Po přísaze se jeden z nich zeptal, co bude s jejich, nyní zpřetrhanými, vztahy s medínskými Židy. Pokud pomohou Mohamedovi ve zbrani a budou úspěšní, vrátí se Mohamed do Mekky? Mohamed se usmál a pravil: „Nikoli. Krev je krev. A krev, kterou není třeba splatit, je krev, kterou není třeba splatit.“ Krevní msta a její povinnost pro ně byla běžnou věcí. „Budu válčit proti vašim nepřátelům a zachovávat mír s těmi, kdo jej zachovávají s vámi.“

I312 Jedna ze dvou žen, které složily přísahu spojenectví, se jmenovala Nusajbá. Účastnila se bitvy u Jamamy a byla dvanáctkrát raněna.

I299 Jeden z Medíňanů řekl těm, kdo přísahali: „Uvědomujete si, do čeho se pouštíte, když se zavazujete podporovat tohoto muže? Je to válka proti všem. Pokud si myslíte, že když přijdete o svůj majetek a vaši nejlepší bojovníci padnou, vzdáte se Mohameda, pak raději odejděte hned teď. Pokud si však myslíte, že zůstanete své přísaze věrni, i když přijdete o svůj majetek a vaši nejlepší bojovníci padnou, potom jej přijměte, bude vám to užitečné na tomto světě i v ráji.“ Ptali se, co za svůj slib dostanou, a Mohamed jim slíbil ráj. Všichni si potřásli rukou na znamení dohody.

ZPÁTKY V MEDÍNĚ

I304 Po návratu do Medíny muslimové začali své náboženství vyznávat otevřeně. Většina Arabů však stále praktikovala svá starodávná kmenová náboženství. Muslimové znesvěcovali staré svatyně a rituální předměty. Dokonce se vloupávali do domů, odkud kradli rituální předměty a házeli je do latrín. Jednou se stalo, že zabili psa, přivázali jeho tělo k rituálnímu předmětu a vhodili ho do latríny.

PŘISTĚHOVALECTVÍ

I314 Muslimové z Medíny přísahali, že Mohameda budou podporovat ve válce a pomohou muslimům z Mekky. Muslimové z Mekky své město opustili a vydali se do Medíny. Všichni měli být brzy vystaveni zkoušce.

Toto je Mohamedova sunna

MEDÍNA

BITVA, KTERÁ ZMĚNILA SVĚT

KAPITOLA ŠESTÁ

Korán 64:12 Buďte poslušni Alláha a posla; však obrátíte-li se zády… tedy poslu Našemu přísluší jedině hlásání zjevné varování Našeho! Alláh – není božstva kromě Něho – a na Alláha nechť se spoléhají věřící!

Mohamed byl mezi posledními, kdo odešli z Mekky do Medíny. V Medíně postavil první mešitu. V Medíně nyní byly dvě skupiny muslimů. Rodilí medínští muslimové byli nazýváni „pomocníci“ a nově příchozí „přistěhovalci“.

I335 Alí se do Medíny vydal tři dny po Mohamedovi. Cestou strávil dvě noci v jednom městě. Povšimnul si muže, který každou noc přicházel ke dveřím neprovdané muslimské ženy. Alí se jí na to vyptával. Řekla mu, že muž k ní nosil rituální předměty ukradené káfirům a ona je pálila.

ÚMLUVA

Mohamed sepsal politickou chartu, která obsahovala i principy války. Židé byli v chartě zahrnuti jako spojenci muslimů. Mohamed měl být rozhodcem případných sporů.

MANŽELSTVÍ

M177 Asi sedm měsíců po příchodu do Medíny Mohamed, ve věku padesáti tří let, dovršil své manželství s Áišou, nyní devítiletou. Přestěhovala se z domu svého otce do místa, které se mělo stát obytným areálem sousedícím s mešitou. Vzhledem k jejímu věku jí bylo umožněno vzít si s sebou do harému panenky.

ŽIDÉ

V Mekce Mohamed společnost rozdělil na muslimy a ty, kdo vyznávali původní arabská náboženství. Převzal všechny klasické židovské příběhy, aby podpořil svá proroctví, a mluvil o Židech v dobrém. V Mekce ovšem nežili téměř žádní Židé a tudíž tu nebyl nikdo, kdo by se s ním mohl rozcházet v názoru.

V Medíně Židé tvořili polovinu obyvatelstva a dávali Mohamedovi najevo svůj nesouhlas. V Medíně se proto Mohamed přel jak se Židy, tak s arabskými káfiry. Ačkoli bylo ve městě jen pár křesťanů, Mohamed měl spory i s nimi. Všichni káfiři byli v Medíně slovně napadáni.

I415 Třináct let poté, co začal kázat, a rok od svého odchodu do Medíny se Mohamed začal připravovat na válku, tak jak mu přikazoval Alláh. Chystal se bojovat se svými nepřáteli – káfiry.

PRVNÍ NÁJEZDY

I416‒423 Mohamed vyslal své bojovníky na sedm ozbrojených nájezdů, aby našli karavanu, která mířila do Mekky.

Na osmý pokus džihádisté karavanu našli. Jednoho muže zabili a ostatní zajali. Kořist a zajatce vzali zpět do Medíny. Byl tu však jeden malý problém. K přepadení a zabití došlo během posvátného měsíce míru. Porušili tím arabský kmenový zvyk.

Korán však říkal, že zabití káfira v posvátném měsíci bylo morálním činem. Mekkánci se dopustili přečinu proti Alláhovi tím, že odporovali islámu, zabití tedy bylo oprávněné.

BOJ VE JMÉNU ALLÁHA – BADR

Další mekkánská karavana byla početná. Když se Mekkáncům doneslo, že se muslimové chystají zaútočit, vyslali na její obranu část armády. Mohamed poslal své muže, aby buďto zaútočili na karavanu nebo svedli bitvu s armádou, která ji chránila.

I433 Mohamed a jeho muži se z Medíny vydali vstříc jedné z nejvýznamnějších bitev v historii. Bitvě, která měla jednou provždy změnit svět.

I435 Mohamed byl optimistický. Řekl: „Vidím nepřítele ležet na zemi mrtvého.“ Směřovali k Badru a na noc se utábořili poblíž. Mohamed vyslal několik zvědů ke studni, která se tam nacházela. Našli zde dva otroky s velbloudy nesoucími vodu. Byli si jistí, že jsou z karavany a vzali je s sebou zpět k Mohamedovi. Dva muži je vyslýchali, zatímco Mohamed se poblíž modlil. Mohamed chtěl vědět, jestli patří ke karavaně Kurajšovců nebo k armádě pod vedením Abú Sufjána. Muži odpověděli, že jsou od Kurajšovců. Během Mohamedovy modlitby začali jeho muži zajaté otroky bít a mučit.

I436 Mohamed řekl svým mužům, že otroci mluvili pravdu, dokud je nezačali bít a mučit. Potom jim lhali, ale byla to lež, kterou muslimové chtěli slyšet. Mohamed se otroků zeptal, jak početná je mekkánská armáda a kdo jí velí. Když mu to pověděli, byl potěšen a řekl svým bojovníkům, že Mekka poslala na porážku své nejlepší muže.

I440‒444 Mekkánci se dali na pochod za rozbřesku. Bitva začala.

I445 Vzlétlo několik šípů a jeden muslim byl zabit. Mohamed se obrátil ke své armádě: „Při Alláhovi, do ráje vstoupí každý, kdo bude dnes zabit, neboť bojoval s odvahou, postupoval vpřed a neustoupil.“ Jeden z jeho mužů, který právě pojídal datle, řekl: „Chceš říci, že mezi mnou a rájem nestojí nic než být zabit Kurajšovci?“ Odhodil datle stranou, popadnul svůj meč a vydal se do boje. Přání se mu splnilo, později byl zabit.

I452 Pro muslimy, kteří stáli proti přesile, se bitva vyvíjela dobře. Po bitvě jeden džihádista Mohamedovi přinesl hlavu nepřítele, Abú Džahla. Řekl: „Zde je hlava Alláhova nepřítele.“ A hodil ji k Mohamedovým nohám. Prorok řekl: „Pochválen buď Alláh.“

I455 Jak vláčeli těla ke studni, jeden z muslimů uviděl, jak dovnitř vhazují tělo jeho otce. Řekl: „Můj otec byl ctnostný, moudrý, laskavý a kultivovaný člověk. Doufal jsem, že se stane muslimem. Zemřel jako káfir. Peklo bude nyní navěky jeho domovem.“

Před příchodem islámu bylo již od úsvitu času zabíjení příbuzných a soukmenovců zakázáno. S islámem začali ve jménu Alláha a džihádu bratři zabíjet bratry a synové své otce.

I454 Těla Kurajšovců byla vhozena do studny. Alláhův apoštol se nad studnu naklonil a křičel: „Ó, lidé studny, byla pravda, co vám Alláh sliboval?“ Muslimům jeho otázka nešla na rozum. Mohamed jim vysvětlil, že mrtví ho slyší.

I459 Vydali se do Medíny s válečnou kořistí a zajatci, kteří měli být vyměněni za výkupné, kromě jednoho, který se vyjadřoval proti Mohamedovi. Byl předveden před Proroka, aby byl zabit, ale předtím, než meč dopadnul, zeptal se: „Kdo se postará o mou rodinu?“

M230 Prorok odpověděl: „Peklo!“ Když padl k zemi mrtev, Mohamed řekl: „Nevěřil v Alláha, jeho Proroka a jeho Knihu! Děkuji Alláhovi, jenž tě zabil a uspokojil mé oči.“

I481 Po válce, jež skončila vítězstvím, bylo třeba rozdělit válečnou kořist. Jednu pětinu dostal Alláhův prorok.

PŘÍPAD MOHAMEDOVY DCERY

I465 Mezi zajatci byl i Mohamedův zeť, Abú al-Ás, který byl zároveň synovcem Chadídžy, Mohamedovy ženy. Chadídža dokonce Mohameda poprosila, aby pomohl pro jejího synovce najít ženu, a byl to Mohamed, kdo navrhnul sňatek s jejich dcerou, Zajnáb. To bylo ještě předtím, než se Mohamed stal prorokem, a v té době Chadídže nikdy neodporoval. Když Mohamed odešel do Medíny, snažili se Mekkánci Abú al-Áse přimět k tomu, aby se s Mohamedovou dcerou rozvedl, on však odmítl. Ačkoli sám se muslimem nikdy nestal, Mohamed ho měl rád.

I465 Byl tu však také druhý Mekkánec, Utba, který si vzal za manželku Mohamedovu druhou dceru. Když k němu Mekkánští přišli s tím, aby se s ní rozvedl, Utba souhlasil pod podmínkou, že si bude moci vybrat dvě jiné ženy. Mekkánští to přijali a Utba se s Mohamedovou dcerou rozvedl.

I466 Abú al-Ás byl zajat u Badru. Jeho žena poslala peníze na výkupné a přidala k nim i náhrdelník, který jí v den její svatby dala Chadídža, Mohamedova žena. Když Mohamed náhrdelník uviděl, obměkčilo ho to a požádal ty, kteří Abú al-Áse zajali, aby se výkupného zřekli a vrátili ho jeho dceři. Ti souhlasili.

I467 Mohamed si vymínil, že jeho dceři Zajnáb bude dovoleno přijet ho navštívit. Když se tedy Abú al-Ás vrátil do Mekky, řekl Zajnáb, aby jela do Medíny za Mohamedem. Vypravila se a odjela na velbloudu spolu se svým švagrem. Mekkánští se je rozhodli pronásledovat a po cestě je dostihli. Jeden z nich na Zajnáb namířil své kopí a vyhrožoval jí. Příběh je nejasný, je ale možné, že byla těhotná a z šoku potratila. Švagr vytáhl luk a hrozil, že všechny Mekkánce zabije.

I467 Vůdce Mekkánců ho požádal, aby povolil tětivu a promluvil si s nimi. Řekl mu: „Podívej se, právě jsme byli Mohamedem poníženi a ty teď k němu zcela veřejně bereš jeho dceru. Vrať se zpět do Mekky, počkej, dokud se hněv neuklidní, a potom nenápadně odjeďte.“ A přesně to udělali. Švagr Zajnáb odvedl uprostřed noci.

I469 Později Mohamed vyslal nájezdníky a poručil jim, že pokud najdou některého ze dvou mužů, kteří vyhrožovali jeho dceři, mají je upálit. Po nějaké době jim místo toho řekl, aby je neupalovali, protože to je Alláhův trest. Měli je místo toho pouze zabít.

I470 Zajnáb dál bydlela v Medíně, zatímco Abú al-Ás žil v Mekce. Abú al-Ás byl v čele obchodní expedice do Sýrie. Mohamedovi bojovníci karavanu napadli a zmocnili se všeho zboží. Abú al-Ás mezitím utekl do Medíny a schoval se u Zajnáb. Mohamed souhlasil s tím, že mu nemá být ublíženo, on a Zajnáb spolu ale neměli mít pohlavní styk, protože byla muslimkou.

I470 Potom Mohamed šel za bojovníky, kteří ukořistili majetek Abú al-Áse a požádal je, aby ho vrátili, a oni to udělali. Abú al-Ás pak přijal islám. Jeho manželství se Zajnáb tak bylo opět považováno za právoplatné.

NÁJEZD NA KMEN BANÚ SULAJM

I540‒543, T1365 Sedm dnů poté, co se Mohamed vrátil z Badru, proběhly další čtyři ozbrojené nájezdy, ale nedošlo k žádnému kontaktu s nepřítelem, káfiry.

Mohamed vytvořil historicky nevídanou politickou sílu. Spojil náboženství a politiku a díky svému neomezenému mandátu vytvořil trvalou hybnou sílu dějin. Muslimové věří, že mír nenastane, dokud islám nebude vládnout celému světu. Válečná kořist mu zajistí bohatství a strach z Alláha zase posvátnou úctu k Mohamedovi.

[Buchárí 1,7,331] Prorok řekl: „Obdržel jsem pět věcí, které nebyly dány nikomu jinému přede mnou.

1.
Alláh mě nechal zvítězit skrze bázeň, když odstrašuje mé nepřátele na vzdálenost měsíční cesty.

2.
Země byla učiněna místem pro mě a mé následovníky jako místo k modlitbě a vykonávání mých rituálů, každý z mých následovníků se proto může modlit, kdekoliv příjde čas modlitby.

3.
Válečná kořist byla pro mě učiněna halal (v souladu se zákonem), ačkoli nebyla zákonnou pro nikoho přede mnou.

[…]

Mohamed opustil Mekku jako kazatel a prorok. Vstoupil do Medíny přibližně se 150 muslimskými konvertity. Po roce v Medíně bylo muslimů asi 250 až 300 a většina z nich byla velmi chudá. Po bitvě u Badru se zjevil nový islám. Z Medíny Mohamed vyjížděl jako politik a generál. Islám se stal ozbrojenou politickou silou s náboženskou motivací v podobě džihádu.

Toto je Mohamedova sunna

ŽIDÉ

KAPITOLA SEDMÁ

Korán 9:63 Což nevědí, že pro toho, kdo protiví se Alláhu a Jeho poslu, je určen oheň pekelný, v němž bude nesmrtelný? A to je potupa nesmírná!

V době, kdy Mohamed přišel do Medíny, tvořili asi polovinu města Židé. Byly tam tři židovské kmeny a dva arabské. Téměř nikdo z Židů neměl hebrejská jména. Byli to do určité míry Arabové. Mnoho arabských náboženských praktik zároveň zahrnovalo prvky judaismu. Židé byli zemědělci a obchodníci a žili ve vlastních opevněných čtvrtích. Obecně byli vzdělanější a zámožnější než Arabové.

V době před Mohamedovým příchodem byla mezi některými kmeny zlá krev a zabíjely se mezi sebou. V poslední bitvě mezi sebou bojovaly dva arabské kmeny, ale každý židovský kmen vstoupil do bitvy na straně svých vlastních arabských spojenců. Kromě napětí mezi arabskými kmeny panovalo také napětí mezi Židy a Araby. Mohamed odsuzoval, že byli Židé rozděleni, a také to, že bojovali na různých stranách. Tóra kázala, že by Židé měli být jednotní, a v tom oni selhali.

Všechny tyto spory ve vztazích mezi kmeny byly jedním z důvodů, proč byl Mohamed do Medíny pozván, výsledkem však byla ještě hlubší polarizace. Nový rozkol nastal mezi islámem a částí Arabů a jejich židovských spojenců, kteří islámu vzdorovali.

I351 Někdy v této době vystoupili proti Mohamedovi vůdci Židů. Rabíni mu začali pokládat obtížné otázky. Vyvstaly rozpory a pochybnosti ohledně jeho doktríny. Pro Mohameda však pochybovat o Alláhovi bylo zlem. Dva židovští Arabové se však k Mohamedovi připojili a stali se muslimy. Věřili jeho tvrzení, že je židovským prorokem, který přišel naplnit Tóru.

SKUTEČNOU TÓROU JE KORÁN

Mohamed opakovaně prohlašoval, že židé a křesťané zfalšovali své svaté texty, aby ukryli skutečnost, že byl v jejich písmech předpovězen. Některé příběhy v koránu se podobají těm z židovských textů, kladou však důraz na jiné věci. V koránu všechny takovéto příběhy ukazují, jak Alláh zničil kultury, které nenaslouchaly svým poslům. Podle Mohameda byly židovské texty změněny, aby se zakryla skutečnost, že islám je pravým náboženstvím a on je posledním z židovských proroků.

I369 Hříchy židů jsou tak veliké, že je Alláh proměnil v opice. Oni se však stále nepoučili a odmítají přiznat, že Mohamed je jejich prorok. Znají pravdu velmi dobře, skrývají ji a matou druhé. I když Mohamedovi říkají, že uvěřili, skrývají svůj vzdor.

Korán 2:63 A když jsme s vámi uzavřeli úmluvu a vztyčili nad vámi horu Sinaj, řekli jsme: „Přidržujte se toho, co jsme vám dali, co nejpevněji a zapamatujte si dobře, co obsahuje – snad budete bohabojní.“ Pak jste se však odvrátili, a kdyby nebylo přízně a milosrdenství Alláhova vůči vám, byli byste již věru mezi těmi, kdož ztrátu utrpěli. Zajisté znali jste ty mezi sebou, kdož sobotu znesvětili a jimž jsme řekli: „Buďte opicemi opovrženými!“ A učinili jsme je trestem výstražným pro ty, kteří žili předtím i potom, i varováním pro bohabojné.

I370 Židé pochopili pravdu, kterou hlásal Mohamed, a poté změnili svá písma, aby nemuseli přiznat, že jsou to oni, kdo se mýlí.

MOHAMED JAKO NÁSLEDOVNÍK ABRAHÁMSKÉ VÍRY

I375 Skupina rabínů přišla za Mohamedem a zeptali se ho: „Proč se chlapec podobá své matce, jestliže sperma pochází od otce?“ Mohamed odpověděl, že mužská tekutina je hustá a bílá a ženská je žlutá a řídká. Dítě se podobá matce, nebo otci, podle toho čí tekutina byla nahoře.

I394 Židé Mohameda požádali, aby vynesl rozsudek nad ženatým mužem a vdanou ženou, kteří se dopustili cizoložství. Mohamed vynesl plnoprávný rozsudek vycházející z Tóry, kterým bylo ukamenování. Židé už ale trest smrti přestali používat a tak byl pár přiveden do mešity, kde je oba ukamenovali. Když muž ucítil první kámen, zakryl ženu svým tělem a zůstali tak, dokud nezemřeli.

[Buchárí 3,41,596; Buchárí 4,51,9; Buchárí 7,63,216; Buchárí 9,83,15; Buchárí 9,83,16; Buchárí 9,83,18; Buchárí 9,83,23]

Během Mohamedova života jistý Žid přepadl dívku, sebral pár stříbrných šperků, které měla na sobě, a rozdrtil jí hlavu mezi dvěma kameny. Příbuzní ji přinesli k Mohamedovi, když už skoro nedýchala a nemohla mluvit. Ptal se jí, kdo ji zabil, a vyjmenovával různé osoby. Dívka pokaždé zakroutila hlavou, až nakonec Mohamed vyslovil jméno jednoho Žida a ona přikývla. Vyslýchali ho potom tak dlouho, až se přiznal. Mohamed poté poručil, že jeho hlava má být rozdrcena dvěma kameny.

OSUDOVÝ ZVRAT

I381 V Mekce, kde bylo Židů jenom pár, o nich Mohamed mluvil v dobrém. V Medíně bylo Židů mnohem víc a jeho vztahy s nimi byly napjaté. Doposud vedl Mohamed modlitby čelem k Jeruzalému. Nyní se kibla, směr modlitby, změnila na Kábu v Mekce. Několik Židů k němu přišlo a ptali se ho, proč změnil směr modlitby. Říkal přeci, že vyznává Abrahámovo náboženství.

Vzhledem k tomu, že islám je nástupcem judaismu, je Alláh nástupcem Jehovy. Ve skutečnosti Alláh byl židovským bohem a Židé to záměrně zatajili tím, že falšovali své svaté texty. Muslimové věří, že právě proto byli židé prokleti.

PŘÍPAD ŽIDŮ Z KMENE KAJNUKA

I545 V Medíně byly tři židovské kmeny. Příslušníci kmene Banú Kajnuka byli zlatníci a žili v pevnosti ve své části města. Mohamed tvrdil, že porušili smlouvu, která byla podepsána, když přišel do Medíny. Co přesně provedli není jasné.

I545 Mohamed svolal Židy na jejich tržiště a promluvil k nim: „Ó Židé, střežte se toho, aby na vás Alláh snesl svou pomstu, jako se to stalo Kurajšovcům. Staňte se muslimy. Vy víte, že jsem prorokem, který vám byl seslán. Najdete to ve svých písmech svatých.“

I545 Odpověděli: „Ó Mohamede, zdá se, že nás považuješ za svůj lid. Nebuď blázen. Možná jsi zabil a porazil pár kurajšovských kupců, ale my jsme válečníci a praví muži.“

I546 Později Mohamed začal obléhat čtvrti Židů z kmene Banú Kajnuka. Ani jeden z ostatních dvou židovských kmenů jim nepřišel na pomoc. Nakonec se Židé vzdali a očekávali, že budou povražděni.

Jeden z jejich starých spojenců však Mohameda přesvědčil, aby je nezabíjel. Mohamed Židy vyhnal a vzal si všechno jejich bohatství a zboží.

NÁJEZD NA AL-KARÁDU

I547 Mohamedovo vítězství u Badru a neustálý džihád přiměl Kurajšovce, aby si našli jinou trasu do Sýrie. Najali si průvodce, aby je na nové cestě doprovázel. Vyzvědači Mohamedovi přinesli zprávu o jejich cestě a Mohamed vyslal družinu, která je měla přepadnout. Karavana nesla velké množství stříbra. Zastavila se u pramene, kde je muslimové překvapili. Kurajšovcům se sice podařilo uprchnout, Mohamedovi muži však uloupili všechno zboží včetně stříbra. Ukradené zboží bylo doručeno Mohamedovi do Medíny.

ZAVRAŽDĚNÍ ŽIDA AL-AŠRAFA

I548 Když se al-Ašraf, medínský Žid, doslechl, že dva jeho přátelé byli zabiti u Badru, prohlásil, že je lepší být v hrobě než na zemi s Mohamedem. „Nepřítel Alláha“ složil pár básní, ve kterých oplakával ztrátu přátel a útočil na islám.

T1369 Poté al-Ašraf napsal sexuálně laděnou báseň o muslimské ženě.

I551 Když se Mohamed doslechl o al-Ašrafových básních kritizujících jeho politiku, řekl: „Kdo mě zbaví al-Ašrafa?“ Jeden muslim odpověděl: „Zabiju ho pro tebe.“ O několik dnů později Mohamed zjistil, že jeho vrah nedělá nic, dokonce ani nejí a nepije. Nechal si ho zavolat a ptal se ho, co se děje. Muž odpověděl, že si na sebe vzal úkol, který je pro něj příliš těžký. Mohamed mu řekl, že jde o povinnost, kterou by se měl pokusit splnit. Vrah na to: „Ó Apoštole Alláhův, budu však muset říci lež.“ Prorok mu odpověděl: „Řekni, co chceš, jsi v tomto ohledu volný.“

I552 Za pomoci lži se třem muslimům podařilo al-Ašrafa zabít. Když se vrátili k Mohamedovi, zrovna se modlil. Řekli mu, že Alláhova nepřítele zabili. Jejich útok zastrašil všechny Židy. V Medíně nebylo Žida, který by se nebál.

ZABIJTE KAŽDÉHO ŽIDA, KTERÝ SE DOSTANE DO VAŠÍ MOCI

I554 Apoštol Alláhův řekl: „Zabijte každého Žida, který se dostane do vaší moci.“ Když to slyšel Muhajisa, vrhnul se na židovského kupce, který byl jeho obchodním partnerem, a zabil ho. Muhajisův bratr nebyl muslimem a zeptal se ho, jak mohl zabít muže, který byl jeho přítelem a partnerem v mnoha obchodech. Muslim odpověděl, že kdyby ho Mohamed požádal, aby zabil svého bratra, okamžitě by to udělal. Bratr řekl: „Chceš říct, že kdyby ti Mohamed dal za úkol useknout mi hlavu, tak bys to udělal?“ Odpověď zněla: „Ano.“ Starší bratr poté řekl: „Při Alláhovi, náboženství, které tě přiměje udělat tohle, je úžasné.“ A v tu chvíli se rozhodl stát muslimem.

Toto je Mohamedova sunna

KŘESŤANÉ

KAPITOLA OSMÁ

Korán 24:52 A ti, kdož poslouchají Alláha a posla Jeho a obávají se Alláha a jsou bohabojní, ti zajisté budou úspěšní.

I404 Dokud v Medíně stále ještě byli nějací křesťané, tak s Mohamedem diskutovali o náboženství. Vedli dlouhé rozpravy o doktríně svaté Trojice a o tom, že Kristus byl synem božím. Mohamed později vyložil verzi křesťanské doktríny podle islámu. Korán detailně popisuje skutečný příběh Ježíše, který je pouze dalším z Alláhových proroků, a křesťanské svaté Trojice: Alláha, Ježíše a Marie.

I406 Nikdo nemá moc jinak než skrze Alláha. Alláh dal proroku Ježíšovi schopnost křísit mrtvé, uzdravovat nemocné, vytvářet ptáky z hlíny a nechat je vzlétnout. Alláh Ježíšovi tyto znaky dal jako znamení, že je prorokem. Alláh však Ježíšovi nedal moc jmenovat krále, ani schopnost měnit noc v den. Tyto chybějící schopnosti jsou znakem toho, že Ježíš byl člověkem a ne součástí svaté Trojice. Pokud by byl synem božím, pak by musel mít všechny tyto schopnosti. Také by nebyl pod nadvládou králů.

MARIE, MATKA JEŽÍŠOVA

I407 Imrán byl otcem Mojžíše, Árona a Marie, matky Ježíše[3].

Korán 19:16 A připomeň v Knize také Marii, když vzdálila se od své rodiny do místa východního a spustila závěs mezi sebou a jimi. A poslali jsme k ní ducha Svého [Gabriela] a zjevil se jí v podobě smrtelníka dokonalého. I zvolala: „Utíkám se před tebou k Milosrdnému Alláhovi – kéž i ty ses bál Jeho!“

Korán 19:19 Pravil: „Já posel jsem Pána tvého, abych ti daroval chlapce čistého.“

Korán 19:20 Pravila: „Jak bych mohla chlapce míti, když se mě nedotkl smrtelník žádný a já nejsem ženou nepočestnou!“

Korán 19:21 Odpověděl: „Staniž se tak, neb Pán tvůj pravil: Toto je pro mne snadné, a věru jej učiníme znamením pro lidi i milosrdenstvím od Nás seslaným, a je to již věcí rozhodnutou!“ A otěhotněla dítětem a uchýlila se s ním na místo vzdálené. A zastihly ji bolesti poblíže kmene datle palmové a zvolala: „Ach, kéž bych byla raději již dříve zemřela a upadla v zapomenutí úplné!“

Korán 19:24 I zavolal na ni zpod jejích nohou: „Nermuť se, vždyť Pán tvůj dal pod tebou téci říčce plynulé, a zatřes kmenem palmy nad sebou a spadnou k tobě datle čerstvé a uzrálé! Jez a pij a buď mysli radostné! A až spatříš ze smrtelníků někoho, rci: Přislíbila jsem půst Alláhu a nebudu dnes mluvit na člověka žádného!“

I407‒8 Kristus mluvil v kolébce a poté promlouval k lidem jako dospělý muž. Mluvení z kolébky je známkou toho, že byl prorokem. To bylo dále potvrzeno tím, že přiměl hliněné ptáky létat. Skrze Alláhovu moc Kristus vyléčil slepé i malomocné a vzkřísil mrtvé.

Korán 19:27 Pak přišla s ním k lidu svému, nesouc jej. I zvolali: „Marie, tys věru provedla věc neslýchanou! Sestro Árónova, otec tvůj nebyl mužem špatným ani matka tvá nebyla nepočestnou!“ A ukázala Marie na chlapce. I pravili; „Jak máme mluvit s někým, kdo ještě v kolébce je děckem?“ A promluvil chlapec: „Já služebníkem Alláhovým jsem, On dal mi Písmo a učinil mne prorokem. A učinil mne požehnaným, ať kdekoliv dlíti budu, a modlitbu a almužnu; co živ budu, mi poručil a také úctu k matce své; a ani násilníkem, ani bídníkem mne neučinil. A dal, aby mír Alláhův byl se mnou v den, kdy jsem se narodil, i v den, kdy zemřu, i v den, kdy k životu budu zas probuzen.“

Korán 19:34 Takový je Ježíš, syn Mariin, podle slova pravdivého, o němž oni [křesťané] pochybují jen! Není Alláha důstojné, aby si bral syna nějakého. Sláva tomu, který, když o věci rozhodne, řekne pouze: „Staniž se!“ a stane se.

Alláh jest Pánem mým i vaším, uctívejte Jej tedy, neboť toto jest stezka přímo vedoucí!

I408 Kristus přichází pouze skrze Alláha. I znamení, že byl prorokem, pocházejí pouze od Alláha. Ježíš nakazuje ostatním, aby uctívali Alláha, ne jej samotného. Když ho však lidé odmítli poslouchat, přišli mu na pomoc s jeho misí učedníci. Učedníci byli služebníky Alláha a stejně jako Kristus to byli muslimové.

I409 Kristus nebyl ukřižován. Když se židé proti Kristu spikli, zjistili, že Alláh je největší spiklenec ze všech. Vzal si Ježíše k sobě a vyvrátí tvrzení těch, kdo říkají, že byl ukřižován a vzkříšen. V poslední den, v den vzkříšení, dojdou požehnání ti, kdo následují Krista, ale nevěří v jeho božství. Ti, kdo trvají na tom, že Kristus je Bůh, část svaté Trojice, a odmítají pravou víru, budou potrestáni v pekle.

Toto je Mohamedova sunna

Poznámky pod čarou:

[3]
Tato verze historie se liší od křesťanské doktríny. Ježíš se narodil 1 600 let po Mojžíšovi.

DÍLČÍ PROHRA DŽIHÁDU

KAPITOLA DEVÁTÁ

Korán 4:14 Kdo však neposlechne Alláha a posla Jeho a překračuje omezení Jeho, tomu Alláh dá vstoupit do ohně a tam nesmrtelný bude – a pro něj určen je trest zahanbující.

BITVA U UHUDU

Mekkánci v bitvě u Badru prohráli, dali však dohromady armádu a znovu se pustili do boje s muslimy u Uhudu, poblíž Medíny.

I560 Když Mekkánce uviděli, Mohamed řekl: „Boj nezačne, dokud k tomu nedám povel.“ Mohamed rozmístil padesát lukostřelců, aby chránili týl a křídla. Nesměli se pohnout, měli držet pozice.

I562 Přišel druhý den a bitva měla začít. Mekkánci si tentokrát přivedli své ženy, a to za jediným účelem; aby naléhaly na muže. Muži nechtějí být před ženami za zbabělce. Ženy začaly tlouct do svých tamburín a recitovat poezii:

Pokud postoupíte, obejmeme vás

a podložíme vás jemnými koberci.

Pokud ustoupíte, opustíme vás

opustíme a už vás nebudeme milovat.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Život Mohameda.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.