ISBN 978-80-88163-03-9 (brož.)

ISBN 978-80-88163-04-6 (e-pub)

ISBN 978-80-88163-05-3 (mobi)

Pasparta Publishing, s. r. o. – sociální podnik zaměstnávající lidi s poruchou autistického spektra, jehož zřizovatelem

je Národní ústav pro autismus, z.ú. (NAUTIS)

OBSAH

ÚVOD

1. PŘEHLED VAD ŘEČI

2. NENÍ LOGOPED JAKO LOGOPED

3. JAK BY MĚLA VYPADAT PRVNÍ NÁVŠTĚVA NA LOGOPEDII

4. DYSLALIE (PATLAVOST)

4.1 Co může být příčinou nesprávné výslovnosti

4.2 Návštěva logopedie

4.3 Jak se vyvíjí správná výslovnost

4.4 Logopedická terapie dyslalie

4.5 Co můžeme cvičit sami doma

4.6 Příklad z praxe

5. OPOŽDĚNÝ VÝVOJ ŘEČI (OVŘ)

5.1 Příčiny vzniku opožděného vývoje řeči

5.2 Na koho se obrátit?

5.3 Opožděný vývoj řeči na podkladě sluchové vady

5.4 Opožděný vývoj řeči na podkladě poruch intelektu

5.5 Opožděný vývoj řeči na podkladě orgánových poruch mluvidel

5.6 Opožděný vývoj řeči na základě autismu

5.7 Opožděný vývoj řeči prostý

5.8 Kdy začít docházet na logopedii?

5.9 Logopedická terapie opožděného vývoje řeči

5.10 Co mohou dělat rodiče?

5.11 Příklad z praxe

6. VÝVOJOVÁ DYSFÁZIE (VD)

6.1 Jaké jsou příčiny vzniku vývojové dysfázie

6.2 Na jaké odborníky se obrátit

6.3 Příznaky

6.4 Terapie

6.5 Praktické rady při logopedické terapii

6.6 Nástup do školy

6.7 Příklad z praxe

7. KOKTAVOST A BREPTAVOST

7.1 Koktavost

7. 1. 2 Kdy by se měli rodiče začít znepokojovat?

7. 1. 3 Logopedická terapie

7.2 Breptavost

7. 2. 1 Příčiny vzniku breptavosti

7. 2. 2 Jaké jsou projevy breptavosti, jak ji poznat?

7. 2. 3 Logopedická terapie

7.3 Příklad z praxe

8. ELEKTIVNÍ MUTISMUS

8.1 Jak tedy dítě komunikuje?

8.2 Na koho se obrátit?

8.3 Co by měla logopedická terapie obsahovat:

8.4 Jaká je prognóza

8.5 Příklad z praxe

9. DĚTI S ROZŠTĚPEM RTU A PATRA A JEJICH ŘEČ

9.1 Co je příčinou vzniku rozštěpů?

9.2 Jaké rozštěpy existují?

9.3 Na jaké odborníky se obrátit?

9.4 Jaký je vývoj řeči dětí s rozštěpy?

9.5 Logopedická terapie

9.6 Příklad z praxe

SLOVO ZÁVĚREM

Slovníček pojmů

ÚVOD

Knížka, kterou v této chvíli držíte v ruce, se k Vám pravděpodobně dostala proto, že Vás, Vaše dítě nebo někoho blízkého trápí obtíže spojené s komunikací nebo konkrétní vadou řeči.

Dovolte, abychom Vám zde představili soubor vad a poruch řeči, se kterými se můžete nejčastěji setkat u dětí v rámci jejich celkového vývoje. Najdete zde i informace, které se týkají vad a poruch úzce souvisejících s řečí (obtíže s příjmem potravy, žvýkání, polykání).

Rádi bychom Vám ukázali jednotlivé vady a poruchy řeči a naučili Vás orientovat se v pojmech, které se týkají logopedie. Mimo popisů a správných postupů diagnostiky bychom Vám rádi také předestřeli postupy týkající se terapie vad řeči.

Až budete naši knížku číst, brzy zjistíte, že je mezi Vámi spousta lidí, kteří mají s vadami a poruchami řeči problémy. Na konkrétních příkladech z logopedické praxe se přesvědčíte, že zvládnout úspěšně logopedickou terapii není vůbec nemožné.

Cílem této knížky není předložit podrobný a vyčerpávající přehled poruch a vad řeči, ale seznámit Vás rodiče či učitele mateřských a základních škol s nejčastěji se vyskytujícími vadami a poruchami řeči.

1. PŘEHLED VAD ŘEČI

Široká veřejnost má již dlouhou dobu povědomí o tom, co to je logopedie a čím se zabývá. I přesto mezi většinou lidí stále panuje mýtus, že na logopedii se děti chodí učit správnou výslovnost. Často můžeme slyšet naše prarodiče, jak vypráví historky o tom, že táta chodil na R a cvičil doma pořád dokola „tdnka tdnka“, až se mu to R nakonec podařilo. Nebo že strýček dlouho nemluvil, a tak ho nutili pořád dokola opakovat slova, až je nakonec řekl a bylo všechno v pořádku.

Ano samozřejmě! Správná výslovnost hlásek je jistě velmi důležitá a v běžném životě ji všichni potřebujeme. Ale co třeba další oblasti řeči? Plynulost projevu, tempo řeči, odpovídající slovní zásoba, gramatická struktura vět, dobré komunikační dovednosti a vyjadřovací schopnosti, hlas, polykání, žvýkání, příjem tuhé stravy.

V níže uvedeném přehledu zjistíte, že existuje celá řada různých vad řeči, kterými se logopedie zabývá. Vada výslovnosti sem rozhodně patří, ale uvidíte, že není zdaleka jediná.

2. NENÍ LOGOPED JAKO LOGOPED

aneb JAK SE V TOM VYZNAT?

„Měli bychom jít na logopedii. Verunce už je pět let a pořád říká pejšek místo pejsek, neumí R a řízek je spíš žízek. Kam ale půjdeme? Ve školce mají děti logopedický kroužek, ale Verunčina nejlepší kamarádka chodí do logopedické ambulance na zdejší polikliniku. Kdo nám poradí? Co je lepší? A je v tom vůbec nějaký rozdíl?“ ANO, JE. V České republice je totiž logopedická péče poskytována v rámci tří resortů:

- Ministerstva zdravotnictví

- Ministerstva školství, mládeže a tělovýchovy (MŠMT)

- Ministerstva práce a sociálních věcí

Logopedem se stává absolvent Pedagogické fakulty, který zakončí obor Speciální pedagogika se specializací Logopedie – Surdopedie (sluchové vady) státní závěrečnou zkouškou.

Nejrozšířenější logopedická péče je poskytována v logopedických ambulancích nebo v logopedických poradnách. Jedná se o zařízení, ve kterých je logopedická péče poskytována v rámci zdravotního pojištění. Když má logopedická ambulance nebo poradna smlouvy se zdravotními pojišťovnami, klient má péči hrazenou ze zdravotního pojištění. Pokud poradna tyto smlouvy nemá, hradí si klient péči sám.

V logopedických poradnách pracuje:

- logoped – absolvent pětiletého magisterského studia Pedagogické fakulty, obor speciální pedagogika: logopedie – surdopedie. Tento logoped je zařazen do tzv. předatestační přípravy a pracuje pod supervizí klinického logopeda,

- klinický logoped – má stejné pětileté vzdělání jako logoped. Po ukončeném magisterském studiu navazuje postgraduální vzdělání – atestace. Po úspěšně absolvované specializační přípravě ukončené praxí a atestací se logoped stává klinickým logopedem. Ten může pracovat samostatně bez odborného dozoru, může si otevřít vlastní soukromou logopedickou ambulanci nebo poradnu.

Kromě těchto pracovišť se s logopedem a klinickým logopedem můžeme setkat také v nemocnicích na lůžkových odděleních foniatrie, pediatrie, neurologie, rehabilitace, LDN, v lázních atd.

Kliničtí logopedi jsou organizováni v ASOCIACI KLINICKÝCH LOGOPEDŮ, která zajišťuje jejich celoživotní vzdělávání, akreditaci odborných kurzů a vyjednává podmínky práce s Ministerstvem zdravotnictví.

www.klinickalogopedie.cz

S logopedickou péčí se můžeme setkat také ve školách, školkách nebo speciálně pedagogických centrech pro děti s vadami řeči (SPC). Zde je péče hrazena Ministerstvem školství. V těchto zařízeních nejčastěji pracuje:

- logopedický preventista – je středoškolsky vzdělaný pedagog, který absolvoval kurz logopedické prevence (v rámci mateřských škol se často jedná o paní učitelky, které zde pracují). Náplní práce logopedického preventisty je rozvoj komunikačních dovedností u dětí předškolního věku,

- logoped – absolvent pětiletého magisterského studia Pedagogické fakulty, obor speciální pedagogika: logopedie – surdopedie. Tento logoped dále nepokračuje v postgraduálním vzdělávání jako klinický logoped. Logoped nemá kompetence provádět logopedickou diagnostiku vad a poruch řeči. Měl by se zabývat rozvojem komunikačních schopností a řečovou výchovou, nikoliv logopedickou terapií.

Logopedi v rezortu MŠMT jsou zaštiťováni organizací ASOCIACE LOGOPEDŮ VE ŠKOLSTVÍ.

www.alos.cz

V resortu Ministerstva práce a sociálních věcí mohou působit logopedi, kliničtí logopedi i speciální pedagogové se specializací logopedie a surdopedie. Kvalifikace, která je u daného pracovníka nutná, vždy záleží na konkrétním typu pracoviště a náplni práce v dané oblasti.

3. JAK BY MĚLA VYPADAT PRVNÍ NÁVŠTĚVA NA LOGOPEDII

Chystáte se se svým dítětem na logopedii, ale moc nevíte, co vlastně můžete očekávat? Říkáte si, že tam určitě bude muset mluvit, opakovat slova a třeba cvičit s jazykem. Co když mluvit nebude? Co když se tam bude bát? Bude nebo nebude spolupracovat? Každé dítě je jiné a s tím je třeba počítat. Některé řekne ihned ve dveřích: „Ahoj teto!“ Jiné pozdraví: „Dobrý den.“ A další neřekne třeba vůbec nic.

Ne vždy probíhá návštěva u lékaře nebo na logopedii bez problémů. Dítě může mít strach z nové osoby a nového prostředí. Může být ostýchavé a nesmělé. Najdou se i děti, které v průběhu několika prvních návštěv vůbec verbálně nekomunikují a neřeknou nic. I na tuto variantu však musí být logoped připraven! Stejně jako na to, že přijdou děti, které pusu nezavřou, a dozvíte se i to, co byste nemuseli.

První dojem je vždy velmi důležitý a často vám napoví, jak bude návštěva probíhat. Základním klíčem k úspěchu je, aby se logopedovi podařilo navázat s dítětem i jeho rodiči pozitivní kontakt. Může se samozřejmě stát, že dítě nezačne komunikovat ihned. Od toho je tu logoped, který by měl umět dítě zaujmout obrázky, hrou, kresbou nebo jinou činností, která odpovídá jeho věku.

Již dávno jsou pryč doby, kdy v logopedických ambulancích seděly paní v bílém plášti, na stole měly velké zrcadlo a vyžadovaly od dětí opakování slov. Dnes jsou logopedické ambulance a poradny vybaveny krásnými hračkami, vzdělávacími pomůckami, logopedickými pexesy a celou řadou originálních a barevných knížek a pastelek. Na moderních pracovištích se využívají tablety s logopedickými aplikacemi nebo počítačové programy. U stolu už nesedávají paní v bílém plášti, ale úplně normálně oblečené paní logopedky a páni logopedi.

V úvodu sezení musí každý logoped založit tzv. logopedickou kartu, ve které má zapsány všechny důležité údaje týkající se dítěte. Jedná se o osobní údaje (jméno, adresa, datum narození, rodné číslo, kód zdravotní pojišťovny). Dále je velmi důležité, aby byla v kartě zapsána osobní a rodinná anamnéza. Tyto údaje jsou podstatné především v souvislosti s vývojovými vadami řeči. Když logoped zjišťuje, jaké by mohly být příčiny vzniku vady řeči, jsou pro něj anamnestické údaje velmi cenné a důležité.

K osobní a rodinné anamnéze patří například informace týkající se:

- těhotenství a porodu dítěte,

- nemocí a úrazů, které dítě prodělalo v raném věku,

- operací a jiných závažných stavů,

- užívání léků,

- informací o psychomotorickém vývoji – kdy začalo dítě sedět, lézt, chodit, zda byla nutná rehabilitace (např. Vojtova metoda),

- vývoje řeči – kdy se objevila první slova, krátké věty, jak se tvořila slovní zásoba,

- dědičnosti chorob a vad řeči (např. opožděný vývoj řeči, koktavost apod.),

- jakou jí dítě stravu, jak přijímá tekutiny – zda bylo kojeno, jak dlouho bylo kojeno, odkdy jí příkrmy, tuhou stravu, zda nemá obtíže se žvýkáním a polykáním (tyto schopnosti mají velmi důležitý vliv na vývoj motoriky mluvidel, pohyblivost svalů v oblasti obličeje – rtů, tváří, jazyka, měkkého patra).

Velmi důležité je, aby logoped navázal dobrý kontakt s dítětem a vyšetření probíhalo v přátelské atmosféře. Vždy bereme ohled na to, jak staré dítě na logopedii přichází. V dnešní době se na logopedii začíná pracovat s dětmi ve věku od tří let, někdy i dříve. Proto je samozřejmě důležité, aby samotné vyšetření probíhalo podle úrovně věku dítěte. Jinak můžeme pracovat s tříletým nebo mladším dítětem a jinak s pětiletým dítětem či předškolákem. Základem úspěchu je, aby byl průběh vyšetření zajímavý a zábavný. Mezi logopedem a dítětem by mělo dojít k rozhovoru, který se odehrává při hře s obrázky, knížkou nebo jinou logopedickou pomůckou. Velmi důležité je dítě na návštěvu logopedie pozitivně připravit a motivovat. Velkou chybou je, když rodiče už při příchodu oznamují, že dítě určitě mluvit nebude, že se bojí, apod. Také přítomnost více osob (rodinných příslušníků) není vždy žádoucí. Dítě se může cítit pod tlakem, není uvolněné a může mít pocit, že nemá dostatek prostoru pro vyjádření svých schopností a dovedností.

V průběhu rozhovoru se logoped zaměřuje na tyto oblasti:

Porozumění řeči

V první řadě je potřeba zjistit, zda dítě dobře rozumí (některé děti mohou mít v souvislosti s obtížemi při vývoji řeči problémy s porozuměním). Především u menších dětí (2–3 roky) je možné včas zjistit, zda dítě dobře rozumí pokynům a má dostatečnou aktivní a pasivní slovní zásobu. V praxi se porucha porozumění může zaměňovat za projevy neposlušnosti, vzteku, vzdoru, autistické projevy. Rodiče často hovoří o tom, že je dítě neposlušné, nereaguje na pokyny a dělá, že neslyší. Příčinou těchto projevů může být zcela jiný důvod než vztek či vzdor.

Produkce řeči

V průběhu rozhovoru si logoped všímá, zda je spontánní projev dostatečně srozumitelný. Při práci s obrázky nebo knížkou se zaměřuje na to, jestli aktivní a pasivní slovní zásoba odpovídá věku stejně jako vyjadřovací schopnosti. Tvorba jednoduchých i rozvitých vět, užívání všech slovních druhů, gramatika a předložkové vazby – to vše je také předmětem vyšetření řeči.

Také plynulost, správné tempo a dýchání jsou důležitými atributy řeči, které srozumitelnost ovlivňují.

Správná výslovnost

Nácvik správné výslovnosti a celkové opoždění (nebo nemluvení) jsou nejčastějšími důvody k návštěvě logopeda. Všechny hlásky mají svůj vývoj a jejich vznik odpovídá určitému věku. Když přijde na logopedii čtyřleté dítě, které neumí vyslovit hlásku R, ale má dobře pohyblivý jazýček, víme, že s nácvikem nemusíme spěchat a můžeme vyčkat do pěti let. Logoped vždy hodnotí výslovnost vzhledem k danému věku dítěte. Kromě výslovnosti je také potřeba zjistit, jak jsou ohebná mluvidla. Před zrcadlem se provádějí cviky jazyka, rtů, mimiky.

Jemná motorika, grafomotorika

Správná pohyblivost mluvidel úzce souvisí s dalšími jemnými pohyby, které provádějí ruce a prsty. U dětí se tedy zaměřujeme na vyzrálost jemné motoriky a následně také grafomotoriky (kresby). Logoped zjišťuje, kterou rukou dítě drží tužku, a jestli má správný úchop. Dále zjišťuje, zda kresba odpovídá věku dítěte. Správný úchop a vyzrálá kresba s jemnou motorikou jsou důležitými předpoklady pro následný nácvik psaní ve škole.

Zrakové a sluchové vnímání

Bludiště, hledání rozdílů na obrázcích, rozlišování stínů a obrysů, poznávání barev a spousta dalších úkolů tohoto typu děti baví. Schopnost zvládat tyto a jim podobné úkoly je důležitým předpokladem pro rozlišování písmen, číslic, tvarů a rozvoj správného čtení.

Dobrý sluch a správné sluchové vnímání a rozlišování zvuků je jedním z nejdůležitějších smyslů ovlivňujících řeč. V předškolním věku zjišťujeme, zda děti rozlišují podobně znějící hlásky a slova (buben – pupen, kos – koš, pere – bere, pes – pas).

Paměť

Dětská paměť bývá lepší než dospělácká. Co bychom za ni dali, když se snažíme porazit děti v pexesu. Na logopedii nás zajímá především tzv. krátkodobá verbální paměť. Když je vzhledem k věku dobře vyzrálá, dítě umí písničky, říkanky, zopakuje větu přesně tak, jak ji od nás slyší. (Ve třech letech by mělo dítě zopakovat tříslovnou větu, ve čtyřech čtyřslovnou atd.) Nevyzrálá krátkodobá verbální paměť může být symptomem vývojové vady řeči.

Jak dlouho vyšetření trvá?

Logoped potřebuje mít na komplexní vyšetření vyhrazený dostatečný časový prostor, aby bylo možné dobře navázat kontakt s dítětem i s rodiči. Důležité je, aby bylo dost času pro vyšetření, hru i rozhovor a případné dotazy. Malé děti se dokáží soustředit maximálně dvacet minut. Na celkové vyšetření je potřeba počítat alespoň se 45 minutami.

Když logoped na základě komplexního vyšetření dokáže stanovit diagnózu a ví s jistotou, o jakou vadu řeči se jedná, měl by sdělit rodičům svůj závěr a nastínit, jakým způsobem bude probíhat následná logopedická terapie.

V některých případech není pouze logopedické vyšetření dostačující a jsou potřebná i jiná odborná vyšetření. Ta se většinou týkají dětí s opožděným vývojem řeči, vývojovou dysfázií, autismem apod. V případě, že jsou tato vyšetření potřebná, by měl logoped rodiče o tomto faktu informovat, doporučit konkrétní odborníky a předat na ně kontakt. Ten, kdo je povinen rodičům napsat doporučení k odborným vyšetřením, je vždy pediatr. Důležité je, aby logoped vysvětlil, proč jsou tato vyšetření důležitá a co pozitivního by měla následné logopedické diagnostice a terapii přinést. Logoped sepíše podrobnou logopedickou zprávu, kterou rodiče předají dětskému lékaři nebo dalším odborníkům, které v budoucnu s dítětem navštíví. Na základě této logopedické zprávy si lékaři mohou lépe udělat představu o tom, co dítě trápí a jaká je předpokládaná vada řeči. Na základě dalších odborných vyšetření je možné přistupovat k případu komplexněji a s přesností stanovit správnou diagnózu a vytvořit následnou terapii.

4. DYSLALIE (PATLAVOST)

Nejčastější vada řeči dětí i dospělých

„Maminko, vidís tu kocicku?“, „Dedo, pšečteš mi pohádku O žepě?“, „Ta lyba plave v lybníku.“, „Tutačta na stlomě tutá, tu tu.“ Že už jste někdy něco podobného slyšeli? Stačí se ocitnout mezi dětmi na hřišti nebo v dětském koutku, a kolikrát máme co dělat, abychom zjistili, co to ty děti vlastně říkají.

Záměna hlásek a neschopnost vyslovit hlásky správně se nazývá dyslalie neboli patlavost. Jedná se o nejčastější vadu řeči, se kterou se setkáváme v dětském věku. Ani dospělí však nejsou výjimkou. „Ráčkování nebo lidově řečeno šlapání si na jazyk“ je často slyšitelné i u dospělých lidí.

Správnou výslovnost se může naučit jak dítě, tak i dospělý.

4.1 Co může být příčinou nesprávné výslovnosti

Velmi často se nabízí otázka, jak je možné, že tolik dětí špatně mluví. Proč sousedovic holčička uměla už ve třech letech říkat R a náš chlapeček to neumí ještě v šesti? Příčin vzniku dyslalie je více. U někoho může být příčina jedna jediná, třeba neohebný jazýček. U jiného se příčin může propojit více.

- Mluvme na děti správně! Správný řečový vzor, který v nás dospělých děti mají, je při vývoji výslovnosti velmi důležitý. To my dospělí (především rodiče, prarodiče, pedagogové) jsme vzorem, jejž děti přejímají. „Ty jsi ale kjásná majinká holcicta.“ Tak to opravdu správnému vývoji výslovnosti nepomůžeme. Děti jsou jako zrcadlo, ve kterém se vše odráží. Správná výslovnost dospělých, vzájemná komunikace, čtení pohádek, povídání s dětmi, je to nejdůležitější, co pro správný rozvoj řeči dětí můžeme my dospělí udělat.

- Sání, žvýkání, polykání

Již po narození začíná tzv. předřečové období, v jehož průběhu se dítě různě hlasově projevuje (křik, broukání, žvatlání). Kromě hlasových projevů se vyvíjí také svalstvo, které se následně podílí na vývoji výslovnosti. Toto svalstvo je stimulováno přirozenými činnostmi, jako jsou sání, žvýkání a polykání. Proto je velmi důležité, zda je dítě kojeno (a jak dlouho), kdy přechází k příkrmům a tuhé stravě, zda pije z láhve s dudlíkem, umí pít brčkem, z hrníčku nebo ze skleničky.

Správný vývoj sání, žvýkání a polykání pozitivně ovlivňuje pohyblivost jazyka, rtů, tváří, měkkého patra a svalstva v obličejové oblasti.

- Motorická (pohybová) neobratnost

Vyzrálost pohybů mluvidel je důležitý základ pro nácvik správné výslovnosti. Základem pro správný rozvoj motoriky mluvidel je tzv. hrubá (koordinace pohybů těla, pohyby paží, nohou, běh, přeskoky, střídání nohou na schodech, lezení, jízda na odrážedle, na kole atd.) a jemná motorika (jemné pohyby rukou a prstů). Když dítě (nebo dospělý) neumí dobře ovládat mluvidla (jazyk, rty, tváře) a má ochablé mimické svalstvo, není možné, aby všechny hlásky byly vyslovovány správně. Například při výslovnosti hlásky L nebo R je velmi podstatné, aby dítě umělo zvednout jazyk za horní přední zuby na horní patro. Když jazyk tento pohyb neumí, není možné, aby byla výslovnost těchto hlásek správná. Totéž platí i pro ostatní hlásky.

- Předkus, přirostlá podjazyková uzdička, rozštěp rtu a jiné anomálie řečových orgánů mají na nesprávnou výslovnost přímý vliv. Jen velmi těžko je možné vyslovovat hlásky, u kterých se musí zvednout jazyk za horní zuby, když zkrácená podjazyková uzdička tomuto pohybu brání. S výrazným předkusem nebo chybějícími zuby se zase obtížně vyslovují sykavky nebo hláska Ř. A takto bychom mohli pokračovat dál a dál. Když je evidentní, že něco není s mluvidly v pořádku, je jistě namístě vyhledat logopeda, který poradí, co a jak by bylo vhodné cvičit, popřípadě zda je nutné provést nějaký chirurgický či jiný zákrok.

Když se ukáže, že by mohla být vadná výslovnost spojena se zkrácenou podjazykovou uzdičkou, bylo by dobré, aby dítě viděl logoped. Ten na základě jednoduchých cviků jazyka zjistí, zda je zkrácení uzdičky problém. Pokud ano, doporučí odborníka, který zkrácenou uzdičku odstraní. Zákrok není bolestivý. Provádí se v lokální anestezii v místě pod jazykem. „Přestřižení“ uzdičky vykonávají nejčastěji zubní lékaři nebo lékaři na ORL. Dále je možné navštívit pracoviště, kde uskutečňují odstranění pomocí laseru. Pokud je uzdička zkrácená hraničně, je tento zákrok dostačující. V případě, že je výrazně zkrácená a omezuje pohyb jazyka, je nutný větší zásah na ORL.

Když má dítě předkus, zuby rostou nakřivo, nebo jsou zřetelné jiné anomálie chrupu, měl by logoped doporučit návštěvu na ortodoncii. Ortodontista poskytne konzultaci, při níž se rodiče dozvědí, jaký vývoj by měl růst zubů mít. V případě potřeby doporučí další kontrolní návštěvu, popřípadě nabídne řešení problému. Vždy je lepší navštívit ortodoncii dříve, běžně už ve čtyřech letech. Preventivní opatření jsou velmi důležitá. Mají pozitivní dopad na vývoj zdravého chrupu v dospívaní a v dospělosti. A v neposlední řadě také na správnou výslovnost.

- Poruchy sluchu

Zdravý sluch je základním předpokladem pro rozvoj řeči jako takové a následně pro rozvoj správné výslovnosti. Pokud si rodiče nejsou jistí, že dítě dobře slyší, není nikdy pozdě provést vyšetření sluchu na foniatrii. Orientační vyšetření sluchu provádí při preventivních prohlídkách dětský lékař. Právě on by měl být tím odborníkem, který na případnou vadu sluchu včas upozorní. Pokud se vyskytnou jakékoliv pochybnosti, mělo by být dítě co nejrychleji vyšetřeno na foniatrii.

Mezi nejčastější příčiny zhoršeného sluchu patří zvětšená nosní mandle (adenoidní vegetace – AV). Jestliže je zjištěna AV, je třeba tento problém řešit. Vždy se řeší individuálně podle potřeby. Při výrazném zvětšení, které způsobuje obtíže se správným nosním dýcháním, chrápání, časté rýmy a virózy, je potřeba AV operativně odstranit.

Když co nejdříve dojde k diagnostice vady sluchu, jsou šance na rozvoj řeči a správné výslovnosti větší. S pomocí sluchadel je možné sluchové ztráty korigovat velmi dobře. U celkové hluchoty může pomoci kochleární implantát.

Sluchadla jsou pomůcky, které pomáhají nejen dospělým, ale také dětem. Lékaři je dávají dětem ve chvíli, kdy je diagnostikována ztráta sluchu různého stupně. U dětí s vrozenou sluchovou vadou by mělo dojít k indikaci sluchadel již během prvního roku života. Včasná diagnostika vady sluchu a její léčba je velmi důležitá pro následný rozvoj řeči a výslovnosti u každého dítěte. Je opravdu kouzelné vidět malé miminko se sluchovou vadou po přidělení sluchadel. Najednou zjistíte, že děťátko, které se doposud hlasově nijak neprojevovalo, protože neslyšelo, začíná krásně broukat, žvatlat, lépe navazuje oční kontakt s okolím a pěkně reaguje. Totéž se týká i starších dětí. Lepší sluch je z jejich ticha vrátí do života plného zvuků, hluku a řeči.

Kochleární implantát se využívá v případě, že má dítě diagnostikovanou absolutní hluchotu a sluchadla nepomohou. Jedná se o maličký „stroječek“, který se voperuje dovnitř ucha do hlemýždě. Zda je dítě vhodným kandidátem kochleární implantace, posuzují lékaři ve spolupráci s logopedem a psychologem. Kochleární implantát je možné voperovat dětem, které vůbec neslyší, ale mají zachovanou funkci sluchového nervu. Elektrody kochleárního implantátu totiž stimulují funkci sluchového nervu, který umožňuje slyšet. Po operaci kochleárního implantátu je důležité ihned zahájit logopedickou terapii a začít s pomocí logopeda cvičit sluchové vnímání zvuků a samozřejmě řeč.

- Hlad – hrad, myška – miska, kráva – tráva neboli správné rozlišování hlásek, které mění význam slova. Schopnosti rozlišovat jednotlivé hlásky ve slovech říkáme fonematický sluch. Jeho nevyzrálost může být také příčinou vzniku špatné výslovnosti. V takových případech je důležité, aby byl nácvik fonematického sluchu součástí logopedické terapie.

- ADHD – syndrom poruchy pozornosti a hyperaktivity, dříve LMD neboli lehká mozková dysfunkce, také souvisí s nesprávnou výslovností hlásek. Děti s ADHD mívají patrnou artikulační neobratnost a častěji zaměňují jednotlivé hlásky navzájem. V případě, že máme podezření na ADHD, doporučujeme navštívit psychologa a logopeda. Na základě provedení testů zjistíme, v jakých oblastech je potřeba dítě rozvíjet. Na základě toho pak logoped vede individuálně vytvořenou logopedickou terapii.

- Bilingvní (dvou a vícejazyčné) prostředí je v dnešní době čím dál častějším jevem. Hodně dětí vyrůstá v rodinách, ve kterých se od narození nebo i v pozdějším věku mísí dva a více jazyků. Každý jazyk má svá specifika. To, co je v jednom jazyce normou, je v jiném jazyce považováno za vadnou výslovnost. Když Francouz tvoří hlásku R na měkkém patře, je to zcela v pořádku. V češtině se ale jedná o vadu výslovnosti hlásky R, kterou laicky nazýváme „ráčkování“. V Anglii se běžně vyslovují hlásky s jazykem mezi zuby, u nás je tato výslovnost nesprávná. A tak bychom mohli pokračovat dál a dál, protože těchto rozdílů je bezpočet.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Jak pomoci svému dítěti s vadou řeči.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.