Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Lenka Rožnovská

PANENKA BÁRA

Vydala Grada Publishing, a.s., pod značkou Bambook
U Průhonu 22, 170 00  Praha 7
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
www.grada.cz
jako svou 6084. publikaci

Lenka Rožnovská (www.lenkaroznovska.cz)
Ilustrace Katarína Ilkovičová
Odpovědná redaktorka Helena Varšavská
Sazba a zlom Antonín Plicka
Zpracování obálky Antonín Plicka
Formát ePub Antonín Plicka
Počet stran 72
Vydání 1., 2016

Vytiskla tiskárna FINIDR, s.r.o., Český Těšín

© Grada Publishing, a.s., 2016
Cover Illustration © Katarína Ilkovičová

ISBN 978-80-271-0990-6 (ePub)
ISBN 978-80-271-0989-0 (pdf)
ISBN 978-80-247-5647-9 (print)

PŘEDMLUVA

UŽ JE TO TAK. HRAČKY UMĚJÍ MLUVIT. A NĚKTERÉ HRAČKY DOKÁŽOU I ČAROVAT!

JAKÁ KOUZLA JSOU USCHOVÁNA V KAPSIČCE KOUZELNÉ PANENKY BÁRY?

INU, NECHTE SE PŘEKVAPIT…

JAK JSEM SE ZNOVU NARODILA

ČÁRY BÁRY. JMENUJI SE BÁRA. JSEM PANENKA KOUZELNICE. A PATŘÍM HOLČIČCE TEREZCE.

JSEM JEJÍ STARŠÍ KAMARÁDKA. JE MI UŽ TOTIŽ STO LET.

MY HRAČKY STÁRNEME JINAK NEŽ DĚTI. A ROKY SE NÁM POČÍTAJÍ PODLE TOHO, JAK SI S NÁMI DĚTI HRAJÍ. SE MNOU SI HRÁLA JEŠTĚ TEREZČINA MAMINKA.

KDYŽ VYROSTLA, UKLIDILA MĚ NA PŮDU. SLÍBILA MI VŠAK, ŽE SE JEDNOU PRO MĚ VRÁTÍ. A TO JEDNOU BYLO PRÁVĚ TEĎ.

„VSTÁVEJ, BÁRO, JE ČAS NA HRANÍ,“ ŘEKLA MI MAMINKA. JÁ JSEM OTEVŘELA OČI.

„BÁRO, BÁRO, TY MÁŠ ALE ŠPINAVÉ ŠATY,“ PODIVILA SE MAMINKA.

PAK MI SUNDALA HALENKU, SUKÝNKU, PLÁŠŤ I KLOBOUK. VŠECHNO MÉ OBLEČENÍ VYPRALA A VYŽEHLILA.

NA HALENKU PŘIŠILA KNOFLÍK. KAPSIČKA NA MÉ SUKÝNCE BYLA ROZTRHANÁ. ZUB ČASU DO NÍ VYHLODAL DÍRU, ALE JEHLA A NIT BĚHEM CHVILKY VŠE NAPRAVILY.

I JÁ SE V MYDLINKOVÉ KOUPELI DALA DO GALA. VŠECHNA ŠPÍNA MUSELA PRYČ.

HOTOVO. ČÁRY BÁRY. JSEM TO ALE KRASAVICE. TEĎ VYPADÁM JAKO PRÁVĚ NAROZENÁ HRAČKA.

A TAK SI MYSLÍM, ŽE SE BUDU TEREZCE LÍBIT.

JAK JSEM PŘEKVAPILA TEREZKU

MAMINKA MĚ POLOŽILA K TEREZCE DO POSTÝLKY. TEREZKA JEŠTĚ SPALA A JÁ SI JI MOHLA PROHLÉDNOUT.

SVĚTLÉ VLASY MĚLA ROZCUCHANÉ JAKO NAČEPÝŘENÝ VRABEC. NOS DROBÁTKO NAHORU A PUSU ŠPULILA JAKO RYBKA. ASI SE JÍ NĚCO ZDÁLO.

ANI NEVÍM, JESTLI SE MI LÍBILA. SPÍŠE NE.

ONA SNAD NEVÍ, JAK VYPADÁ HŘEBÍNEK. POLEKALA JSEM SE, ŽE JE TEREZKA NEPOŘÁDNÁ.

MY HRAČKY U NEPOŘÁDNÝCH DĚTÍ STÁRNEME RYCHLEJI, JSME HNED ŠPINAVÉ A ROZBITÉ. NO, UVIDÍME.

TEREZKA OTEVŘELA OČI. JÉJE. TA MÁ MODRÁ KUKADLA! TAKÉ SI MĚ PROHLÍŽÍ. OČI VYVALUJE.

NEPOLEKALA JSEM JI? NEBUDE PLAKAT? I NE. USMÁLA SE.

A TAK SI MYSLÍM, ŽE BUDEME SPOLU KAMARÁDIT.

JAK TEREZKA UHODLA MÉ JMÉNO

„AHOJ, KDOPAK JSI?“ ZAŠEPTALA TEREZKA.

„ČÁRY BÁRY. JSEM PANENKA KOUZELNICE.“

„A JAK SE JMENUJEŠ?“ CHTĚLA HOLČIČKA VĚDĚT.

JENOMŽE TO JSEM JÍ NEMOHLA ŘÍCT. DĚTI DOSTÁVAJÍ JMÉNA OD RODIČŮ, HRAČKY MAJÍ JMÉNA OD DĚTÍ.

„HÁDEJ, ČÁRY BÁRY,“ TAK TROCHU JSEM JÍ NAPOVĚDĚLA.

„ČÁRY BÁRY?“ PODIVILA SE TEREZKA, „NEŘÍKÁ SE ČÁRY MÁRY?“

JÁ JSEM NESOUHLASNĚ ZAVRTĚLA HLAVOU. „I NE. TO ŘÍKÁ KAŽDÝ. JÁ ŘÍKÁM ČÁRY BÁRY.“

„AHA. JÁ UŽ VÍM, JAK SE JMENUJEŠ,“ POUSMÁLA SE TEREZKA A VZALA MĚ DO NÁRUČE.

„TVOJE JMÉNO JE BÁRA! UHODLA JSEM?“

„UHODLA! MÁME ŠTĚSTÍ, TEREZKO, ŽE JSI MI DALA SPRÁVNÉ JMÉNO. KDYBYS NEUHODLA, ZTRATILA BYCH SVOU KOUZELNOU MOC.“

„TY MÁŠ NĚJAKOU KOUZELNOU MOC?“ PODIVILA SE TEREZKA.

„MÁM. VŽDYŤ JSEM TI UŽ ŘÍKALA, ŽE JSEM PANENKA KOUZELNICE.“

MÁ NOVÁ KAMARÁDKA RADOSTNĚ TLESKLA DO DLANÍ.

A TAK SI MYSLÍM, ŽE S TEREZKOU ZAŽIJEME MNOHO VESELÝCH DOBRODRUŽSTVÍ.

JAK JSEM POPRVÉ ČAROVALA

TEREZKA MĚ POPADLA ZA RUCE. OBĚ JSME VYSKOČILY Z POSTELE.

„VSTÁVÁME! RYCHLE, HONEM, BUDEME SI HRÁT!“ ZVOLALA MOJE HOLČIČKA.

JENOMŽE JÁ SE ZAMRAČILA. „TEREZKO, A NEZAPOMNĚLA JSI NA NĚCO?“

TEREZKA PŘESTALA PO POKOJI TANCOVAT, ZARAZILA SE. CHVÍLI PŘEMÝŠLELA.

„PODĚKOVAT?“ VYZVÍDALA.

„NE A NE.“

TERKA ZADUMANĚ ŠPULILA PUSU.

„POZDRAVIT?“ ZKOUŠELA TO ZNOVU.

„NE A NE.“

TEREZKA BYLA V KONCÍCH. POKRČILA RAMENY, NEVĚDĚLA, NA CO ZAPOMNĚLA. A TAK JSEM HMÁTLA DO KAPSIČKY PRO SVÉ PRVNÍ KOUZLO. PEVNĚ JSEM HO DRŽELA V DLANI. PAK JSEM DLAŇ RYCHLE OTEVŘELA A KOUZLO JSEM FOUKLA TEREZCE DO OČÍ.

UDĚLALO TO CINK, Z JEJÍCH OČÍ SE ZAČALY SYPAT PÍSKOVÉ JISKŘIČKY.

„CO JE TO?“ DIVILA SE TEREZKA.

„TO JE ZBYTEK USPÁVACÍHO PRÁŠKU, KTERÝ DĚTEM DO OČÍ SYPE SKŘÍTEK SPÍNEK,“ VYSVĚTLOVALA JSEM, „UŽ VÍŠ, NA CO JSI ZAPOMNĚLA?“

KOUZLO TEREZCE PŘIPOMNĚLO, CO MÁ RÁNO UDĚLAT, NEŽ SI ZAČNE HRÁT.

TEREZKA BĚŽELA DO KOUPELNY, TAM SI UMYLA OČI, VYČISTILA ZUBY A UČESALA VLASY.

TEĎ Z NÍ BYLA HOLČIČKA K POHLEDÁNÍ.

A TAK SI MYSLÍM, ŽE MÉ PRVNÍ KOUZLO BYLO VELICE UŽITEČNÉ, PŘÍŠTÍ RÁNO TEREZKA NA NIC NEZAPOMENE.

JAK JSEM POZNALA, ŽE I MAMINKA JE MOCNÁ KOUZELNICE

PŘI SNÍDANI JSEM SMĚLA SEDĚT U STOLU. TO JE PRO NÁS HRAČKY VELIKÁ UDÁLOST. I KDYŽ SKORO NIC NESNÍME, KE STOLU MOC NESMÍME. AŤ DĚLÁME, CO DĚLÁME, MY SE VŽDYCKY UPATLÁME.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Panenka Bára.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.