Michal Žák

Rozrývání země

Copyright © Michal Žák, 2015

Illustrations, cover, layout © Evžen Navrátil, 2015

www. suplik.cz

ISBN 978-80-7550-005-2

Kdo se snaží blížit své vlastní zasypané minulosti, musí si počínat jako muž, který kope. Především nesmí váhat vracet se stále znovu k jednomu a témuž věcnému obsahu – přesýpat ho, jako přesýpáme zemi, rozrývat ho, jako rozrýváme Zemi.

Walter Benjamin: Agesilaus Santander (přel. Jiří Brynda)

Ty ryješ, já ryji, k tobě se prorývám,

a na prstě nám prsten procitá.

Paul Celan (přel. Radek Malý)

MĚSTO SKRZ PRSTY

Tataři číhají v záloze

Jaroslav si cídí brnění

Za rohem hřaduje pár skútrů

Město je plné strojů

Ticho po apokalypse

kam šelma už nedosáhne

Sejdem se

na jarní louce

V cizím městě

Trhovci balí své stánky

Dělají prostor tmě

Zamčený kostel

Modlitby dál prorůstají stropem

Vyřezávaný svatý mlčí do tmy

Na čele znamení ryby

V hotelu beru si pokoj

s výhledem do tmavého dvora

Jen tam se odehrávají

neskutečné děje

Spolykal jsem žízeň

a vypil svůj hlad

Zbývá mi jen

pastva pro oči

Na protějším balkoně

svítí do tmy tři košile

Každá z nich lepší

než obě ostatní

Ticho jak o poslední noci

před vynálezem zvuku

Ze tmy se rodí

Adamovo žebro

Dvojí sklizeň

Na město hledím

skrz prsty

Mezi nimi – věže

Stačí připažit a k věžím

přirostou kostely

A celé město se přede mnou prostře

jak na slavnostní tabuli

Vybrat první sousto

je nejtěžší

Můj pohled pomalu sestupuje

ze schodu na schod

Chystám se zorat náměstí

Bratranci Veverkové

podejte mi ruchadlo

Porouchaná dlažba podlehne

krásné zahradnici

Ta spasí duši města

naplní prostor verši

Vyrostou z tance kamenů

Pak krása vyvane

marná jak hledat střed nekonečna

Nic se neodliší

Lidské měřítko

V noci napadl sníh

Na tržišti hrají si děti

Z jiskřivé plochy vyrůstá sněhulák

Zády ke zdi

Prošlapané cestičky ho míjejí

ze všech stran

Ale ta plocha zůstala

plná čistého sněhu

Zde by měl stát pomník

pomyslí si Camillo Sitte

a zamyšleně odstoupí od okna

k pracovnímu stolu

A ten poslední čistý tón

teprve rozezní náměstí

Někdejší Havlíčkova ulice

Ospalý den na počátku října

Před jedním domem

brzdí forman s nábytkem

Ulice si rázem oči protírá

a v duchu se pouští do díla

Dům je brzy zabydlen

a mladý básník

jak by se nemohl dočkat

Kristových let

rychle vybíhá do svého podkroví

Poprvé pohlédne oknem k Jundrovu

Tam v dáli mezi poli

tkví Svratka

Těžká kalná chladná tmavá

mu vstoupí do života

Ze zahrad voní kopr česnek kmín

A z teskného břehu snu

se dolů snáší

modrý kvítek rozrazilu

Léto ho tu nejspíš zapomnělo

Před Starou radnicí

Vyprávěj slepcům o kráse portálu

na nějž si nemohou sáhnout

Dláždění rozezní

klepání bílých holí

V kolika podobách

si portál odnášejí?

Podvečer v Úzké

Nad obchodními domy

ční katedrála

Temnící mlhou vrůstá do nebe

Nahoře velebné ticho

dole lidská vřava

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Rozrývání země.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.