Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Matthias Nöllke

Umění slovní sebeobrany
Jak pohotově a vtipně reagovat na slovní útoky a provokace

DOTISK 2015, 2011, 2010, 2009, 2007, 2006, 2005

Licensed edition by the Rudolf Haufe Verlag GmbH & Co. KG, Branch München,
Federal Republic of Germany, 2002.
Lizenzausgabe der Rudolf Haufe Verlag GmbH & Co. KG, Niederlassung München,
Bundesrepublik Deutschland, 2002.
Přeloženo z německého originálu Schlagfertigkeit, 2., durchgesehene Auflage, vydaného
nakladatelstvím Rudolf Haufe Verlag GmbH & Co. KG, Mnichov, Německo, v roce 2002.
© 2002, Rudolf Haufe Verlag GmbH & Co. KG, Niederlassung Planegg b. München
Vydala Grada Publishing, a.s.

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00  Praha 7
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
www.grada.cz
jako svou 1950. publikaci

Překlad a odpovědná redakce PhDr. Renáta Slavíková
Grafická úprava a sazba Antonín Plicka
Návrh a zpracování obálky Typografické studio Klokočí
Formát ePub Antonín Plicka
Počet stran 112
První vydání, Praha 2004

Vytiskla tiskárna Printo, Ostrava

Czech Edition © Grada Publishing, a.s., 2015
Cover Photo © Image Service, 2004

ISBN 978-80-247-9815-8 (ePub)
ISBN 978-80-247-9814-1 (pdf)
ISBN 978-80-247-0919-2 (print)

O autorovi

Dr. Matthias Nöllke

Nabízí ve své vlastní agentuře v Mnichově (SRN) jazykové korektury a kompletní redakční zpracování textů, tvorbu textů podle zadání a řadu dalších jazykových služeb pro firemní i soukromou komunikaci, vztahy s veřejností (public relations) a pro literární účely. Přispívá jako nezávislý novinář do nejrůznějších médií. Spolupracuje s významnou německou rozhlasovou stanicí Bayerischer Rundfunk, s řadou nakladatelství a s firmami z nejrůznějších oborů působnosti.

Ve svých knihách se věnuje sebezdokonalování, rozvoji osobnosti a manažerským dovednostem. Kromě knihy věnované účinnému, pohotovému a vtipnému reagování na slovní útoky a provokace (Umění slovní sebeobrany) napsal také publikace o správném a efektivním rozhodování v práci i v soukromí (Rozhodování), o zlepšování tvůrčích schopností (Kreativita), a rovněž o tom, co vše musejí vědět manažeři, aby mohli úspěšně řídit sami sebe, druhé lidi, týmy i celé firmy (Management).

Úvodní slovo k českému vydání

Džudo ve slovní rovině

Chcete se stát přinejmenším vyrovnaným soupeřem tvrdým chlapíkům a ženám od Ostravy po Aš, kteří Vás doposud slovně porážejí? A naučit se zároveň, jak čelit nejrůznějším „machrům“ i jakékoliv jiné národnosti?

Stačí když pozorně nastudujete tuto nevelkou knížku. Čtenáři se v ní předkládá vysoce systematický návod, jak se bránit drsným slovním útokům na vlastní důstojnost a sebecítění. Kapitoly jsou členěny tak přehledně, jak je to jen možné: V této části se naučíte to a to. Kde je problém. Co dělat proti němu. Konkrétní příklad rozhovoru. Za jakých okolností může tato taktika selhat. Jaké jsou poté možnosti nápravy.

I kvalita překladu se vymyká běžnému standardu, a to v pozitivním smyslu. Čtenář nemá vůbec pocit „to je německé, naše poměry jsou jiné“. Odstavce a stránky knížky zprostředkovávají praktické zkušenosti a znalosti autora knihy v českých souvislostech.

Pozor: Kniha není návodem, jak se konfliktům vyhnout. Vaše repliky na neomalenost druhých mohou být někdy přesně tím, čemu se říká hrubá záplata na hrubý pytel. Nezískáte za ně vždy okamžitý smír nebo prospěch. Avšak respekt ano.

Kapitoly se hodí hlavně pro situace s lidmi, kteří jednají podle zásady „podal jsi mi prst – a já hned chci celou ruku“. A ruku na srdce – je takových kolem vás tak málo, že nepotřebujete poradit, jak s nimi komunikovat?

Ing. David Gruber
1

autor řady knih o komunikaci

www.gruber.cz

1 Poznámka redakce: David Gruber učí efektivně angličtinu, je otcem českého rychlého čtení a racionálního čtení, pokrývá ve svých kurzech a více než 50 knížkách, brožurách a časopiseckých sériích všechny důležité oblasti komunikace – motivování lidí, asertivitu, zvládání konfliktů, prezentační dovednosti, týmovou práci, vedení porad, komunikační dovednosti, obranu proti manipulaci a řečnickým trikům, zásady správné diskuse a řadu dalších. Založil a zpopularizoval novou odbornou disciplínu rozvoje osobnosti – techniky duševní práce. Jeho nejnovější kniha „Proč ženy muže (ne)chápou“ vyšla na konci roku 2003 v nakladatelství GRADA Publishing a stala se okamžitě bestsellerem. Autor v ní nabízí originální řešení zádrhelů ve vzájemné komunikaci mužů a žen a nejeden romantický zážitek ve vložených povídkách.

Předmluva

Každý, kdo musí často diskutovat, jednat a přesvědčovat, ten ví, jak je důležité být v řeči pohotový. Ne vždy vítězí ten nejsilnější argument. Naopak. Často platí, že vítězí drzost a nestydatost, a není nic příjemného, když se člověk nechá zaskočit a zarytě mlčí, zatímco na straně jeho protivníka není nouze o různé posměváčky.

Schopnost reagovat pohotově a duchapřítomně je nesmírně důležitá, a to jak v osobním, tak i v profesionálním životě. Díky ní se budete cítit sebevědomě a sebejistě. Vhodně volené odpovědi vám pomohou se prosadit nebo přinejmenším se obhájit. Zabráníte tak tomu, abyste se stali obětí zákeřného slovního útoku.

Tuto schopnost musíte však v sobě rozvíjet a tato knížka by vám v tom chtěla maximálně pomoci. Poznáte několik základních technik a nejnebezpečnější nástrahy, se kterými se můžete setkat. Dozvíte se, jak se můžete bránit hloupým řečem a jak zvládat trapné situace. Doufejme, že se již brzy přesvědčíte, že být výmluvný a pohotový může být nejen užitečné, ale i zábavné.

Dr. Matthias Nöllke

autor

1Co to znamená umění slovní sebeobrany?

V této kapitole se dozvíte:

•jak účinně řešit nepříjemné situace,

•jak vtipně a pohotově reagovat,

•jak se vyvarovat nejčastějších chyb,

•jak si dopředu natrénovat správné reakce.

Najednou je to tady! Máte pocit, že byste měli říct něco zcela určitého. Prostě dát jasně najevo, že si nenecháte všechno líbit, zkrátka říct nějakou větu, která by všechno jasně a stručně uvedla na pravou míru a která by vzkřísila vaše pošramocené sebevědomí.

A přece vás nic nenapadá, a to právě v okamžiku, kdy byste to nejvíce potřebovali! Zato o pár minut později již zcela bezpečně víte, co jste měli říct. Ale je již příliš pozdě a vy se o to více na sebe zlobíte, proč jste neřekli to či ono, proč jste mlčeli.

Kdybyste v té správné chvíli projevili patřičnou pohotovost, byli byste zachráněni. A protože jste to neudělali, cítíte se bídně a neschopně.

Nepříjemné situace

Co řeknete a jak se zachováte, to záleží na konkrétní situaci. Vaše chování je podmíněno třeba nějakým slovním útokem nebo něčí humornou poznámkou; bez příslušného podnětu se ani nemůže projevit vaše schopnost reagovat vhodně a duchapřítomně.

Takovými podněty jsou zpravidla neočekávané, nepříjemné situace. Lidé, kteří snadno zazáří v uvolněné společenské atmosféře, mohou být sice také považováni za výmluvné a pohotové, spíše se však jedná o duchaplné a vtipné společníky než o lidi, kteří ovládají umění slovní sebeobrany.

Trapné chvilky, nedorozumění, dotěrné otázky či nenávistný útok vůči vaší osobě, to jsou klasické výchozí situace pro uplatnění slovní sebeobrany. Zde je několik příkladů takových nepříjemných situací:

•Stojíte již ve frontě půl hodiny. Nějaký člověk se pár metrů před vámi postaví vedle řady a pak se do ní nenápadně zařadí. Nikdo neprotestuje.

•Máte problémy s počítačem a jeden ochotný kolega vám pomáhá dát vše do pořádku. Jde o nějaký malý zádrhel. Jiný kolega utrousí škodolibě: „Hele, dám ti malou radu. Příště si to nejdřív zapni tady!“ A poklepe si na čelo.

•Účastníte se skupinové diskuse. Vaše argumenty jsou přesvědčivé a vy máte pocit, že jste udělali dobrý dojem. Najednou váš protivník učiní nelichotivou poznámku ohledně vašeho účesu. Všichni se smějí.

•V kantýně se posadíte ke skupině vašich kolegů. Tu se jeden k vám otočí: „Hele, víš, jaký je rozdíl mezi tebou a sklenicí vody? Voda – na rozdíl od tebe – je totiž nepostradatelná.“ Ostatní kuckají smíchy.

•Ucházíte se o nové místo. Úvodní pohovor probíhá dobře, když najednou zazní nečekaná otázka: „Jaký parfém to vlastně používáte?“

•Sedíte v restauraci a pročítáte si jídelní lístek. Když se objeví číšník, poprosíte ho, aby přišel později, že si nemůžete vybrat. Číšník vás tentokrát nechá dlouho čekat. Pak se konečně objeví u vašeho stolu a zeptá se s výčitkou: „Tak co, jak už jsme v tom čtení daleko?“

Že vás nenapadá žádná vhodná odpověď? Nebo aspoň přesvědčivá? Že vaše reakce není přiměřená? Cítíte se nesví? Pak se tedy nacházíte v situaci, která je jako stvořená pro uplatnění pravidel, se kterými vás chce tato knížka seznámit.

Využijte momentu překvapení

Všechny pohotové a pádné odpovědi počítají s momentem překvapení. Váš protivník nesmí tušit, co odpovíte; měl by být vaší reakcí zaskočen.

To však může vést k určitému rozporu. V této knížce poznáte různé techniky, které mohou ztratit na své účinnosti, pokud je budete příliš rutinně používat. Ačkoliv znamenají pro vás skutečnou pomoc, zároveň mohou být jakýmsi brněním, které byste měli včas odložit, abyste dokázali reagovat skutečně živě a pohotově.

Ovšem moment překvapení se nerodí jen z toho, jakým způsobem zformulujete svoji odpověď. Vyplývá také z konkrétní situace, ve které jste se ocitli. Vždyť teprve až ve chvíli, kdy tato neočekávaná situace nastane, se můžete osvědčit jako obratní a pohotoví řečníci. Nebudete to mít však lehké, pokud se sami necháte zaskočit. A naopak – čím větší překvapení zažije váš protivník, tím méně budete muset být výmluvní a pohotoví. O tom bude ještě pojednáno v dalších kapitolách.

Buďte sebejistí

Zachovat, případně posílit vaši sebejistotu v jednání s druhými lidmi, to je hlavní cíl této knížky. Vždyť mnoho „nepříjemných“ situací vzniká jen proto, že si dostatečně nevěříte.

Lidé občas zachází s vámi nikoliv s úctou, ale s opovržením. Ignorují vaše přání a oprávněné zájmy. Žádají po vás věci, se kterými nesouhlasíte, avšak dost dobře je nemůžete odmítnout. Nebo vám vnucují pravidla, která jsou pro vás nepřijatelná.

Kdybyste byli připraveni a zachovali si chladnou hlavu, stali byste se pány všech těchto situací. Určovali byste jejich spád, tedy aspoň do té míry, co by se vás osobně týkalo. Neboť vaše zájmy, a to je třeba mít stále na zřeteli, jsou tím nejdůležitějším hlediskem. Nejde o to, abyste se dokázali blýsknout originální nebo vtipnou odpovědí, nýbrž o to, abyste si zachovali sebeúctu a sebejistotu.

Samozřejmě, že pokaždé nepůjde o přímý útok na vaši osobu. Proč neodpovídat i na běžné otázky pohotově a s vtipem? Proč tímto způsobem nečelit konvencím a prázdným frázím? Možná, že takto získáte punc neotřelých společníků, nebo – i to se může stát – ješitných mluvků.

Postupujte s nezbytnou dávkou zlomyslnosti

Připravte se na to, že vaše odpovědi nebudou většinou moc milé. Často budou zraňující a v některých případech dokonce zničující. Vaši protivníci se budou cítit ublížení a budou se třást touhou, aby vám to při nejbližší příležitosti vrátili.

Umění slovní sebeobrany, jak ho popisuje tato knížka, neslouží k urovnávání sporů, ani nechce přeměnit vaše protivníky ve vaše přátele. Naopak – často tyto konflikty ještě více zostřuje. Někdy je proto vhodnější, abyste se včas zarazili, i kdybyste měli patřičnou odpověď už na jazyku. Ale to jen opravdu někdy.

Jindy se může stát, že svojí reakcí ještě více vyhrotíte choulostivou situaci, zvláště tehdy, když se budete bránit. Určitá míra zlomyslnosti tedy může být docela užitečná.

Být zlomyslný není ovšem tak lehké, jak by si člověk myslil. Vždyť jsme si již zvykli chovat se k okolí přátelsky, zdvořile a uctivě. V běžném životě je tato schopnost nesmírně potřebná. Činí nás vlídnými k druhým a umožňuje nám vycházet dobře i s lidmi, kteří nejsou zrovna příjemní.

Co si ale máme počít v situacích, kdy nám zdvořilost není nic platná, ba dokonce nám brání v tom, abychom přiměřeně reagovali? Místo abychom se bránili vhodnými slovy, svírá nás pocit ohromení a chováme se neohrabaně.

Pragmatické a estetické hledisko

Umění slovní sebeobrany nemá nic společného s hulvátstvím. Určitá dávka zlomyslnosti by měla být uplatněna jen v nutných případech, a to ještě s mírou. Neboť zlomyslnost ve vaši odpovědi není samoúčelná, musí mít své oprávnění, jinak by šlo o drzost a neomalenost. Co tedy musíme mít na zřeteli?

Pragmatické hledisko

Ostrost vaší odpovědi musí být přiměřená okolnostem, musí zkrátka vyplývat z dané situace.

‖ Příklad

Koná se důležitá porada. V místnosti sedí osm lidí a všichni již čtvrt hodiny čekají na pana Nováka, který má přinést důležité podklady. Konečně se objevuje ve dveřích. Ředitel vyčítavě pokývá hlavou: „Pane Nováku, zase jste přišel pozdě!“ Pan Novák se ušklíbne: „Já vím. Náš podnik kvůli tomu co nevidět asi zbankrotuje.“

Tak to není žádná přiměřená odpověď, nýbrž obyčejná drzost. Pan Novák neměl žádné „pragmatické“ oprávnění, aby přešel do protiútoku, protože byl kritizován zcela odůvodněně. Správně se měl omluvit nebo všechno vysvětlit. Lépe obojí.

‖ Příklad

Pan Novák se dostaví na poradu přesně. Ředitel vyčítavě pokývá hlavou: „Pane Nováku, proč vlastně nosíte všude ten deštník? Když budete vždycky takhle přehnaně opatrný, nedosáhnete nikdy žádného úspěchu!“ Pan Novák přikývne: „To máte pravdu. Proto také náš podnik co nevidět asi zbankrotuje.“

Tak to je ta správná reakce – a mohla být klidně ještě ostřejší. Ředitel pronesl těžko pochopitelnou, absurdní výčitku a pan Novák tím, že toto absurdní spojení ještě zveličil, výčitku vlastně zneškodnil.

Estetické hledisko

Váš protiútok se nesmí přihnat s ničivostí uragánu, nýbrž musí být „zabalen“ do vhodných slov.

‖ Příklad

Pan Novák přijde na poradu pozdě. Šéf vyčítavě pokývá hlavou: „Vy jste ale popletený idiot, Nováku!“ Pan Novák se vzepře: „Kdepak, popletený idiot jste vy!“

Ředitel svoji výtku přehnal a pan Novák tedy byl „pragmaticky“ oprávněn, aby se hájil podle zásad slovní sebeobrany. Ovšem toto „oplácení stejnou mincí“ bylo použito příliš přímočaře. Pan Novák na to měl jít oklikou, prostřednictvím určité hry se slovy, měl pracovat s náznaky nebo s drobnou slovní léčkou.

‖ Příklad

Ředitel říká panu Novákovi: „Vy jste ale popletený idiot!“ Pan Novák se ohlédne a odvětí: „Že vy mluvíte do toho zrcadla za mnou?“

Aby nevzniklo nějaké nedorozumění. To, že tyto odpovědi jsou účinnější než nějaké neohrabané vytáčky, neznamená, že by se daly bezvýhradně doporučit. Která odpověď je v určité situaci nejpřiléhavější, to nás bude zajímat na dalších stránkách této knížky.

S humorem jde všechno lépe

Říká se, že „humor je knoflík, díky kterému nás neškrtí límec“. A o to právě jde. S vtipem a ironií proměníme útok ve smích nebo aspoň v úsměv a atmosféra se zklidní.

Jednoduše řečeno, humor má odzbrojující účinek a posiluje naši sebejistotu. Někdo na nás zaútočí a my tímto způsobem necháme vyšumět jeho útok do ztracena. Získáme tak odstup, zabráníme tomu, aby nám protivník vnutil svůj způsob boje, a zároveň nezůstáváme vůči němu bezbranní.

Stejně tak se humor hodí v situaci, když sami chceme zaútočit nebo odrazit útok. Povedený vtip je prostě nejlepší „estetické“ oprávnění, jaké existuje. Jeho prostřednictvím smíte vyslovit věci, které by vám okolí jinak zazlívalo. Pokud se vám podaří přitom rozesmát publikum nebo svého protivníka, máte vyhráno.

Avšak pozor! Vtip pronesený v rámci slovní sebeobrany může být dost krutý nebo zraňující. Pokud vystavíte svého protivníka posměchu, nesmíte se pak divit, že se konflikt ještě vyostří. Musíte si tedy ujasnit, jakého výsledku si přejete dosáhnout. Vyhnout se útoku, nebo unavit svého protivníka?

•Vtipně zformulovaná odpověď působí mnohem přátelštěji a neškodněji než přímý útok. Je to dobrý způsob, jak zvládnout trapné situace. Jaké má ale nevýhody? Jakmile dojde k opravdu „neférovému“ a zlomyslnému útoku, vtipem ho neodrazíme. Je příliš neškodný a bezelstný a váš protivník by si mohl vaše chování vykládat jako slabost a o to více zesílit intenzitu svého útoku. V krajním případě tímto způsobem vyprovokujete další, a to ještě urputnější zlobu vůči sobě.

•Humorně laděný protiútok se hodí spíše pro těžké, skoro až beznadějné případy. Ale i on má své hranice, tak jako každý vtip. Neměl by být jízlivý a zraňující, jinak nebudete mít s ním úspěch.

Neberte si příklad z filmových hvězd

Nikde neuvidíte tolik pohotových a výřečných lidí jako ve filmu a v televizi. Možná, že v duchu toužíte po tom, abyste se všem těm moderátorům, známým hercům a bavičům podobali. Brát si příklad z těchto lidí nemusí být pro vás zrovna povzbudivé. Spíše se soustřeďte na to, jak jejich repliky, které se vám tak líbily, „fungují“. Přitom se lecčemus naučíte a možná, že to či ono převezmete do svého repertoáru.

Mějte však stále na paměti: tyto vzory vám málokdy poskytnou úplnou představu o tom, jak se v běžném životě bránit slovním útokům. Filmoví hrdinové se na rozdíl od vás nemusí namáhat, aby ve zlomku sekundy vymysleli pohotovou odpověď. Tu za ně vymýšlejí autoři scénáře a často tím stráví spoustu času. Stejně vyumělkovaně působí i televizní show nebo společenské časopisy. Zkrátka jejich obsah má s každodenní realitou jen máloco společného.

V každodenním shonu prostě nejednáte tak vybroušeným a rafinovaným stylem. Ještě se přesvědčíte, že předem napsané věty působí často neohrabaně. Přesto však účinkují – a o to právě v této knížce jde.

! Nechtějte, aby váš slovní projev byl dokonale vytříbený. Nejste přece televizními baviči ani moderátory zábavné show. Nejdůležitější je, abyste dokázali rychle a pohotově reagovat na vzniklou situaci.

Naučte se pohotově reagovat

Připravte se na to, že na vymýšlení té správné odpovědi budete mít jen málo času. Účinnost vaší obrany totiž spočívá v tom, jak rychle dokážete odrazit útok. Prostě nebudete smět dlouho uvažovat nebo váhat, zdali a jakým způsobem se pustíte do protiútoku. O to bude vaše situace těžší. Může se stát, že se zakoktáte nebo ze sebe nedostanete ani slovo – a vhodná chvilka k odpovědi bude pryč, i kdyby vás ta správná věta hned vzápětí napadla. Už vám zkrátka nebude nic platná. Z toho vyplývají důležité závěry:

•Perfekcionismus není na místě. Je lépe se pokusit aspoň o nějaký odpor než mlčet a přemýšlet o vhodné odpovědi.

•Vytvořte si vlastní repertoár vhodných odpovědí. V případě potřeby můžete po nich bleskurychle sáhnout.

•Nepropadejte panice a stresu. Pokuste se získat čas.

! Když už musíte použít pravidla slovní sebeobrany, raději trochu vyčkejte, než abyste unáhleně reagovali. Kolikrát se totiž vyskytne ještě vhodnější příležitost k protiútoku.

‖ Příklad

Novinářka dělá interview s odborníkem na vztahy s veřejností, který se zdá být dost domýšlivý. Na konci rozhovoru ho požádá, aby řekl „stručně pár slov o sobě“. „No, promiňte, cožpak to nevíte?“ odpoví odborník dotčeně. „Vidím, že o tom nemáte vůbec žádnou představu!“ – Novinářka suše odkašle: „Snad byste mi mohl přesto něco prozradit.“ – A odborník na vztahy s veřejností takřka jedním dechem vychrlí svůj impozantní životopis. – „Toto šlo ale rychle,“ diví se novinářka. „Skoro to vypadá, jako kdybyste to musel říkat častěji.“

Pozor na sedm nejčastějších nástrah!

Odpovědi zformulované podle zásad slovní sebeobrany nejsou zcela bez rizika. Působí sice často podivuhodně, ovšem na druhé straně často uděláte lépe, když se jich zřeknete a zvolíte jiná slova. Ale co si počít, když už se to stalo? I potom můžete leccos zachránit nebo zvrátit.

Situace se příliš vyhrotila

Jak jsme již viděli, většina pohotových a přiléhavých odpovědí skrývá v sobě určitou dávku zlomyslnosti. Musí to tak být, mají-li být působivé. A přece se tu a tam jednoduše stane, že přestřelíte a váš protivník se cítí dotčen. Při nejbližší příležitosti vám to oplatí, možná také ihned. Situace se postupně vyhrocuje a z původně malého poškádlení povstane hluboké nepřátelství.

O takový výsledek vám samozřejmě nejde. Vyhrocené konflikty ubližují všem zúčastněným. Samozřejmě, „neférovým“ útokům byste měli čelit vždycky, ovšem přitom dbejte, aby vaše obrana byla přiměřená.

Co můžete proti tomu dělat

•Dávejte pozor, jak jsou vaše repliky přijímány.

•Jakmile zpozorujete, že jste přestřelili, vyslovte nějakou smířlivou poznámku.

•Když ani to nepomůže, měli byste se omluvit.

•Samozřejmě existují lidé, kteří jsou sami o sobě velmi agresivní, ovšem jakmile jde o ně, reagují přecitlivěle. V takovém případě musíte dobře zvážit, co uděláte. Buď můžete svoji repliku zmírnit („Já jsem to tak nemyslel/a!“), nebo se můžete pokusit celou věc urovnat („Ty jsi mě urazil/a, já tě urazil/a. Hele, zapomeňme na to!“) či se s takovým člověkem prostě smířit.

Reagujete příliš stereotypně

Ten, kdo se musí často takovým lidem bránit, měl by dbát o to, aby svoji taktiku obměňoval. Jeho repertoár vhodných a přiměřených odpovědí by neměl být příliš úzký. Jeho zbraně by neměly být ani příliš tupé ani příliš ostré; neměly by sloužit k zesměšnění toho, proti kterému jsou namířeny. Reakce protivníka není v takovém případě totiž spolehlivě předvídatelná. Lidé, kteří vám beztak nejsou nakloněni, by mohli být takovým chováním lehce uvedeni do rozpaků.

‖ Příklad

Pan Novák měl ve zvyku odrážet všechny zlomyslné poznámky standardní ironickou průpovídkou: „Máte pravdu. Náš podnik stojí kvůli tomu těsně před krachem.“ Pak se na něho při jedné příležitosti obrátil kolega Pavlíček: „Nováku, ta tvoje kravata vypadá tak nechutně, že bych se nedivil, kdyby náš podnik skutečně kvůli tomu zkrachoval.“ Ostatní kolegové propukají v smích. Pan Novák je bezradný a mlčí.

Co můžete proti tomu dělat

•Obměňujte své odpovědi. Nespoléhejte se na již osvědčené repliky.

•Vyhněte se „vtipným“ průpovídkám.

•V případě, že váš protivník sám použije vaši oblíbenou repliku, mějte v záloze ještě další, abyste mu dokázali čelit.

Padla slova, která nebyla tak míněna

Nezřídka se stává, že řeknete něco, co jste tak nemysleli. A nezřídka se stává, že druzí lidé pochopí vaše slova úplně jinak, než jak byla vyslovena a míněna. Kolikrát se cítíme dotčeni a uraženi, a přitom je možné, že náš protivník řekl něco, co ani tak nemyslel.

Nemyslete tedy hned na to, že jste obětí útoku, protože stačí vyslovit nějakou ostrou větu a přátelská atmosféra je pryč. Zvláště nepříjemná je situace, když ve slovech toho druhého vycítíte výčitku jen proto, že vám dané téma není po chuti. Vaše pádná odpověď se vám vrátí jako bumerang a celá situace se bezdůvodně vyhrotí.

‖ Příklad

„Tak co, dobře jste si o víkendu zasurfoval?“ ptá se bezelstně dohněda opálený pan Macek. Pan Novák, který nedobrovolně strávil více času ve vodě než na prkně, tuto otázku považuje za narážku na své nevalné surfařské umění a hned odsekne: „Že vy jste, Macku, na tom sluníčku usnul, vypadáte jako rak!“

Také v opačném případě byste neměli být hned nabroušení. Jsou lidé, kteří se chovají velice stroze, i když jim k tomu nezavdáváte žádnou příčinu. Jednají z nějakých vlastních pohnutek, které nemůžete znát. Jste jen náhodnou obětí jejich zloby, vlastně se vás ten útok ani netýká. V takovém případě vám ostrá reakce jen málo pomůže.

‖ Příklad

Pan Novák se ptá obsluhy v supermarketu, v kterém regálu nalezne krmivo pro zvířata. Paní na něj vyštěkne: „Neumíte číst? Támhle přece!“ Dost neomalená odpověď. Pan Novák povytáhne obočí a zabručí: „Děkuji, již umím číst.“ Pak se obrátí k východu a dodá: „Vy mě můžete …“

Paní Nováková se ve stejné situaci zachová jinak. „Můžete mi říct, proč se mnou mluvíte tímto tónem?“ ptá se. Prodavačka přizná chybu a omluví se.

Kde je třeba hledat příčinu neomaleného chování prodavačky? Prodavačka je přepracovaná a nervózní. Pálí ji žáha a doma ji čekají starosti s rozbitou pračkou. A pak – ti zákazníci se ptají pořád na to samé. Přitom nad regálem visí docela velký nápis KRMIVO PRO ZVÍŘATA.

Když někdo reaguje podrážděně, není vždy na místě pátrat po příčině jeho chování. Urážku byste si ovšem neměli nechat líbit. Na druhé straně předejdete mnoha nedorozuměním, když si necháte vysvětlit, že nepřátelské chování vůči vám mělo zcela jiné příčiny, než si myslíte.

Co můžete proti tomu dělat

•Nepřikládejte každému neuváženému slovu druhých lidí zbytečně velký význam. Neměli byste hned slyšet trávu růst.

•Pokud jste na rozpacích, co to všechno znamená, jednoduše se na to zeptejte! Jen tak si můžete vyjasnit mnohá nedorozumění nebo také – odhalit skutečnou hloubku nenávisti.

•Co dělat, když ten druhý zjevně „přestřelí“? Má pro to nějaký skrytý motiv? Než se rozhodnete k protiúderu, dejte mu ještě jednu šanci, aby si mohl zachovat svoji tvář.

Volíte příliš vyumělkované odpovědi

Na hrubý pytel patří hrubá záplata, praví lidové přísloví, a v běžném životě bývá tato „hrubost“ opravdu značná. Člověk se řídí tímto příslovím zpravidla až tehdy, když jde do tuhého. Ovšem rozsáhlé vědomosti, které nejsou jinak na škodu, se v takových případech jeví spíše jako nevýhoda, neboť v člověku vyvolávají falešný pocit bezpečí.

Pokud to okolnosti vyžadují, braňte se i způsobem, který je tak trochu pod vaši úroveň. Když vás kolega nazve „dubovou hlavou“, tuto urážku nesmyjete ani tou nejpikantnější narážkou na Karla VII. Nemusíte se ovšem hned chovat útočně a urážlivě. Naopak.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Umění slovní sebeobrany.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.