Peter Hoferek

Okolo sveta s palcom hore

Ako na to?

2015

O knihe

Toto, na našom trhu jedinečné dielo, je jasným dôkazom, že dlhodobé cestovanie nemusí byť len pre bohatých. Cestovateľ, ktorý len stopom prešiel viac ako trojnásobok obvodu Zeme, sa odhodlal podeliť o svoje rokmi nadobudnuté skúsenosti. Doprajte si aj vy dlhodobé a intenzívne cestovanie pri veľmi nízkych nákladoch a nedopúšťajte sa pri tom bežných chýb. Kniha postupne prevedie čitateľa od príprav na cestu, vybavovačiek, balenia, očkovania či poistenia cez samotné dlhodobé cestovanie plné nevšedných zážitkov.

Čitateľ sa dozvie, ako riešiť dopravu, ubytovanie, stravovanie, bezpečnosť, hygienu, komunikáciu a plno ďalších vecí. Autor sa zameral na kultúru a život bežných obyvateľov v odľahlejších častiach Ázie a Austrálie, ktoré nenavštevujú turisti.

Svet je kniha, a tí, ktorí necestujú,

stále čítajú iba jednu stranu.

- Sv. Augustín

Úvod

Ahoj, kamarát dobrodruh! Budem ti tykať, dúfam, že sa neurazíš. Som Peter (už odmalička prezývaný Hogy), úplne priemerný človek, ktorý sa rozhodol plniť si svoje cestovateľské sny. A tak som jedného dňa zanechal kariéru programátora, rozlúčil sa s kamarátmi a rodinou, naplnil ruksak odvahou a vydal sa na cestu.

Nikdy som nemal veľa peňazí, a tak som sa snažil minimalizovať svoje náklady, no zároveň maximalizovať zážitky. To, o čo sa chcem s tebou v tejto knižke podeliť, sú moje skúsenosti nazbierané za viac ako rok strávený na cestách. Je to taká moja malá výpomoc pre ľudí, ktorí si chcú podobne ako ja plniť svoje cestovateľské sny. Že ich nie je málo, dokazuje aj množstvo otázok, na ktoré pravidelne odpovedám e-mailom, alebo na Facebooku facebook.com/SvetobeznikHogy. Zároveň som však presvedčený, že vedomosti z tejto knihy ti môžu pomôcť aj v každodennom živote. Osobne by som bol úprimne veľmi vďačný, keby sa mi pred mojou cestou táto kniha dostala do rúk. Ušetrilo by mi to veľa peňazí a problémov...

Myslel som si, že sa mi podarí len na pár stranách spísať to najdôležitejšie z nadobudnutého know-how, no keďže som vždy cítil potrebu niečo doplniť, momentálne je pred tebou dosť rozsiahle dielo hovoriace o mnohých problematikách, ktoré sa mne, alebo ľuďom, ktorí ma kontaktovali, zdali dôležité. Napriek tomu si nedovolím tvrdiť, že obsahuje všetko, s čím sa budeš musieť vysporiadať, keď sa na podobnú cestu vydáš. Nezabúdaj však, že tvoja cesta je tvoje vlastné dobrodružstvo, a často práve tie najzamotanejšie situácie, ktoré cestou nastanú, si budeš pamätať ako zaujímavé zážitky, a o tie by som ťa nechcel obrať.

To, že čítaš toto dielo, je dostatočným dôkazom toho, že máš chuť niečo zaujímavé zažiť a spoznať. Možno rovnako ako ja spoznáš nielen svet okolo seba, ale aj ten svoj vnútorný. Pamätám sa, ako som sa pripravoval na svoje prvé dobrodružstvá, ako som chytal prvý stop, či prvýkrát staval stan. Bolo to tajuplné, magické a zároveň trochu strašidelné. Prečo to robím? Čo ak sa mi niečo stane a podobné otázky mi prelietali hlavou. Našťastie teraz už rozmýšľam inak a mnohé veci beriem ako úplnú samozrejmosť. Ak aj ty máš podobné obavy z neznámeho, neboj nič, každý si cez to musel prejsť.

Bude to stále už len lepšie a tvoja cesta sa stane zaujímavým príbehom odvahy a odhodlania. Prežiješ najkrajšie obdobie svojho života, plné zážitkov, ktoré budú tvoje vnúčatá počúvať so zatajeným dychom, a nikdy sa nimi nepresýtia. Staneš sa inšpiráciou pre všetkých svojich známych a pre ich známych. Budeš človekom, ktorý vidí za roh, človekom, ktorý vie uznať dobrú myšlienku, dobrú prácu, cení si poctivosť a pohŕda pretvárkou a zbabelosťou. Pochopíš, že všetci ľudia sú vlastne úplne rovnakí ako aj ty. Naučíš sa empatii, zabudneš na závisť a budeš sa tešiť z úspechu iných, ako keby bol tvoj vlastný. Uvidíš, že rasizmus a náboženské vojny sú nezmysel, pretože všetci sme ako jedna veľká rodina. Toto všetko pocítiš na vlastnej koži, keď sa s otvoreným srdcom vydáš spoznávať náš čarokrásny svet.

Veľmi rád ti podám pomocnú ruku aj prostredníctvom tejto knižky. Pre lepšiu orientáciu som ju rozdelil do dvoch hlavných častí:

1. Pred cestou – čo ťa čaká pred začiatkom samotného dobrodružstva, na čo by si nemal zabudnúť.

2. Počas cesty – tu ti poradím, ako môžeš lacno, jednoducho a intenzívne spoznávať svet. Naučím ťa čeliť mnohým potenciálnym nástrahám a dám ti rady, ako si cestovanie čo najlepšie užiť a maximalizovať zážitky.

Myslím, že už bolo dosť motivačných slov na úvod, tak poďme na to! ;)

Pred cestou

Cestu si nájdem,

alebo vytvorím!

- Hannibal

1.1 Turista verzus cestovateľ

Niektorí ľudia nevidia alebo nechápu, aký je rozdiel medzi turistami a cestovateľmi. Ja si však myslím, že ten rozdiel je dosť veľký. Mnohé ozrejmuje nasledovný citát:

„Turisti nevedia, kde boli, cestovatelia nevedia, kam idú.“

Paul Theroux

Rozdielov medzi turistami a cestovateľmi je však oveľa viac. Turista je obyčajne zamestnaná osoba, ktorá sa jednoducho vybrala na krátky čas (ojedinele dlhší) oddýchnuť si a zabaviť sa na mieste, ktoré už navštívili milióny podobných ľudí. Po krátkom prečistení hlavy môže opäť naplno zarezávať vo svojej práci. Počas tohto času minie značnú časť svojich úspor na turistické atrakcie, stravu v nóbl reštauráciách, alebo priamo v hoteli s plnou penziou a o skutočnom živote miestnych sa nedozvie skoro nič (ak náhodou predsa len dačo, tak za to môže vďačiť návšteve múzea). Väčšinou takúto cestu podnikne s turistickou kanceláriou alebo so skupinou kamarátov, či s rodinou.

Dá sa povedať, že kontakt s miestnymi je minimálny, obmedzený len na nákupy suvenírov a iných drobností v obchodoch, v lepšom prípade na trhu. Turista sa väčšinou nachádza v takzvanej zlatej klietke, alebo aspoň v bubline spolu so zvyškom svojich krajanov. Bavia sa medzi sebou a okolie si všímajú len ako kulisu. Na chvíľu zbystria, keď sa ocitnú pred významnou stavbou, či inou zaujímavosťou, ktorú cielene prišli navštíviť. Tam už však ďalší kŕdeľ turistov mieri svoje drahé aparáty, aby spravili fotku toho, čo si mohli nájsť aj na internete. Popritom si však urobia aj fotky seba, ktoré hrdo zavesia na sociálne siete, aby pomachrovali pred kamošmi, v akej to exotickej destinácii minuli svoje úspory.

Po návrate z dovolenky (presne, ako to vraví vyššie uvedený výrok) ani nevedia, kde to boli... O skutočnom živote v navštívenej krajine nevedia absolútne nič, pamätajú si akurát, či boli spokojní so službami v hoteli a s kvalitou jedla, ktoré sa často aj tak ani nepodobá na to, čo tam jedia bežní ľudia.

Oproti tomu cestovateľ je osoba, ktorá obyčajne cestuje dlhšie a snaží sa prísť do kontaktu s miestnymi, ako je to len možné. Pochopiť zvyky a kultúru miestnych je jednou z jeho priorít. Nemíňa bezhlavo peniaze na hlúposti a zažíva aj skutočné dobrodružstvo. Cestuje bez cestovky a len v minimálnych skupinkách, ideálne úplne sám alebo v dvojici. Cesta ho obohacuje. Poznáva nielen zaujímavé miesta a ľudí, ale tiež seba samého... A práve to je to, na čo ťa budem v tejto knihe nabádať.

Prechod z turistu na cestovateľa nie je bolestivý, ale chvíľu trvá, kým sa zmení zmýšľanie človeka. Nie každý to však dokáže... niekto má strach a niekto jednoducho o ten prechod ani nestojí. No zatiaľ nepoznám cestovateľa, ktorý by bol ochotný vrátiť sa nazad medzi klasických turistov. Takže pozor na to. :)

1.2 Prečo vyraziť na cestu?

Určite nechcem tvrdiť, že život na ceste je pre každého. Mnohým ľuďom jednoducho vyhovuje žiť tak, ako je to „normálne“. Mnohí ani nemajú pocit, že sa o niečo pripravujú, keď si nevyskúšajú na vlastnú päsť prechodiť pár krajín, zaujímavých miest a splynúť s miestnymi. Žijú v kolotoči každodenných udalostí, masírovaní médiami, a najväčšie „vzrúšo“ pre nich je sledovanie majstrovstiev sveta v hokeji, či 200-dielneho seriálu v televízii. Žijú si komfortne, konzumne a všetko je v poriadku, pretože rovnako žijú aj všetci ich známi. Jedine z televízie sa dozvedajú o príbehoch tých, ktorí urobili chybu, že vyšli z komfortnej zóny a niečo zlé sa im prihodilo. Médiá väčšinou totiž informujú o tom zlom, čo sa okolo nás deje. To dobré totiž nie je takou senzáciou.

Si ochotný žiť, alebo chceš len prežívať? Keďže sa táto knižka k tebe dostala, myslím, že máš bližšie k skupine tých, ktorí chcú svoj život naozaj žiť. Samozrejme, aby si mohol žiť, nemusíš sa vôbec vydať na podobnú cestu, ako som sa vydal ja. Plň si svoje sny, nech už sú akékoľvek. No pokiaľ máš cestovateľské sny, aspoň dočasne sa rozlúč s kamošmi, rodinou a so stereotypom, a vyraz na cestu. Nemusíš cestovať takým spôsobom, ako je opísané v tejto knižke. Vyber si z toho to, čo sa ti páči. Cestuj tak, aby si sa cítil príjemne, tak aby si cítil, že naozaj žiješ. Vychutnávaj každý deň, buď v pohode, nestresuj a nestrachuj sa!

Keď som si kedysi čítal blog jedného stopára o jeho asi trojtýždňovom výlete po Balkáne, v nemom úžase som obdivoval jeho odvahu a sám som si nevedel predstaviť, že by som sa na podobnú výpravu raz vydal. Bolo to však pre mňa niečo, čo ma tak uchvátilo, že som sa s dotyčným musel skontaktovať, pozvať ho na pivo a jeho príbeh si naživo vypočuť. Vtedy som o tom začal snívať, no stále som si nevedel celkom predstaviť seba samého, ako stojím na krajnici so zdvihnutým prstom. Predstava, ako cestujem hoc len po Európe sám a prespávam v stane, sa mi zdala byť asi taká pravdepodobná, ako by som ja sám bol Indianom Jonesom pátrajúcim po stratenej arche. Bolo to také úžasné dobrodružstvo, že sa mi až triasli kolená, keď som si na to pomyslel.

Skôr ako som sa sám vydal na svoje prvé cesty stopom, mal som za sebou pár výletov s kamošmi po Európe, no boli sme v role úplne normálnych turistov. Samozrejme, v tom čase už aj to pre mňa bolo obrovské dobrodružstvo. Letel som lietadlom cez pol Európy, aby som si pozrel Paríž či Škótsko, plavil sa fjordom v Nórsku, liezol v Alpách, či strávil noc vo vlaku rútiacom sa Škandináviou... A to všetko bez cestovky, neraz len s jedným kamošom po boku. Zrazu sme sa museli vedieť o seba postarať, komunikovať v cudzom jazyku s cudzími ľuďmi, nestratiť sa vo veľkom svete a vrátiť sa domov zdraví.

Možno je to aj trošku škoda, že zážitky, ktoré ma kedysi úplne pohlcovali, teraz už vnímam ako niečo obyčajné. To už je asi taký prirodzený vývin. Človek chce stále viac, zrazu sa Slovensko a neskôr aj Európa stávajú krpcami. A tak to človeka ťahá von, kde sú západy slnka oranžovejšie, príroda divokejšia, ľudia srdečnejší. Zrazu zapochybujeme nad výrokom, že všade dobre, doma najlepšie... časom pre teba slovo domov možno bude znamenať úplne niečo iné ako predtým. Domovom pre teba už nebude len tvoj byt, či rodné mesto... zrazu je celé Slovensko pre teba domovom, neskôr celá Európa a nakoniec možno celý svet. Staneš sa svetovým občanom, svet sa ti bude zdať menší, no napriek tomu si vždy budeš uvedomovať, že je taký obrovský, že ani za sto životov ho nie si schopný celý spoznať a pochopiť. To už však ani netreba. Úplne stačí, keď spoznáš seba samého, to nakoniec pre teba bude ten najväčší nález.

Napriek tomu, že ťa teraz lákajú egyptské pyramídy, indický Taj Mahal, kambodžský Angkor Wat, či rímske Koloseum, časom pochopíš, že najlepšie veci v živote sú zadarmo, že dôležitejšími ako turistické atrakcie budú pre teba ľudia, ktorých budeš na cestách stretávať, s ktorými sa budeš rozprávať, ktorí budú nevedomky ovplyvňovať spôsob, ako rozmýšľaš. Chápanie iných kultúr ťa ľudsky ohromne posunie a zrazu možno vďaka tomu pochopíš svojho divného suseda, či iných ľudí, ktorí sa líšia od davu.

Dá sa to doma, žijúc v stereotype, keď tvoje zmýšľanie ovplyvňujú médiá? Určite nie... Tým, že sa ocitneš v krajinách nepoznaných, tým, že budeš každý deň konfrontovaný s novými jedinečnými situáciami, ktoré si vyžiadajú tvoju maximálnu koncentráciu, tým, že na vlastnej koži spoznáš realitu, pochopíš seba a aj zmýšľanie ostatných ľudí. A práve toto je momentálne pre mňa hlavným dôvodom na cestovanie.

Turistické atrakcie ma už nelákajú, ich návšteva človeka obyčajne až tak neobohatí. Spolu s mojou priateľkou za najlepšie časti nášho spoločného cestovania pokladáme práve návštevu miest, kde nieto turistov – divokej prírody a dediniek, kde sú ľudia priateľskí, úprimní, jedineční a hlavne neskazení peniazmi. Presne taká je napríklad indonézska časť Bornea (Kalimantan), alebo aj Irán, Arménsko, či západná Čína.

Skôr ako budeš pokračovať v čítaní, skús si sám zodpovedať otázky: Aký je tvoj dôvod vyraziť na cestu? Čo od cesty očakávaš?

1.3 Prečo nevyraziť na cestu?

Ak si si už odpovedal na otázku, prečo sa chceš na cestu vydať, povedz, prečo si sa doteraz na cestu nevydal? Je dôvod len ten, že si nad tým doteraz príliš nerozmýšľal, alebo máš rozrobenú školu, buduješ kariéru, vyrastajú ti deti, nemáš peniaze, alebo si len zatiaľ nenabral odvahu? Áno, uznávam, sú to vážne dôvody a treba sa týmto veciam venovať. Cestovanie sa dá odložiť... pokojne aj do dôchodku. Len v tom prípade už v živote veľmi nevyužiješ všetko to, čo sa cestou naučíš. Taktiež kým si na vrchole síl, všetko ide ľahšie. Snívať je skvelé, ale treba sa odhodlať svoje sny aj plniť. Život je zmena, no ľudia sa obyčajne neradi menia... znamená to, že ľudia neradi žijú?

Nemôžem nespomenúť text, napísaný asi najznámejším československým stopárom Jiřím Svobodou v úvode jeho prvého z piatich cestopisov Autostopom okolo sveta (autor používa fonetický zápis jazyka ako istý druh rebélie nad nezmyselnými pravidlami gramatiky):

„Já se divim proč vlastňe cestuju proč nesedim doma. Je to namahavý nebespečný nepohodlný a nakonec jednotvárný. Po určitý době jednotvárný. Porát ty samý přírodní vobrazy: poušťe moře řeky jezera lesy louky silnice zvířata. Psí kočky krávy bejcí. Lidi se stejnejma základníma vlastnostma jak f Číňe tak na Novym Zélanďe. Ráno stávaji pak ňeco ďelaji pak se najedi pak to ze sebe vyklopí pak si dají dvacet zase se najedi zašoustaji si podivaji se na televizi nebo na operu a zase ulehnou. Varijace a voctíny? Bach! Ty mužete zrovna tak najít f sobě dyš začnete ze sebespytovánim nebo ve svym vokolí vokrese nároďe. Ani nemusíte jezdit ven a napsat cestu kolem světa. Nebo světovou polityckou úvahu ze sledování pohybů kolem sebe. Nebo román.

Cestování je vlastně stráta času. Rosptýlení ve špatnym smyslu toho slova. Sedíce doma máte čas k rozjímání, ke klidu a k přemejšlení. Moudrej člověk nechává rači přicházed hory k sobě, neš aby von chodil za nima. Sokratovi a vostatním filozofům stačilo jedno námněstí a jeden brilijantní mozek k tomu, aby do něj pojali celej kosmos a zahejbali s nim. Klidně cestování vynechte!“

– Jiří Svoboda

1.4 Kedy vyraziť na cestu?

Najťažšie býva odhodlať sa urobiť prvý krok. Povedať si: Teraz idem na to a nič ma nezastaví! Najlepším spôsobom, ako to neodkladať donekonečna, je stanoviť si presný dátum, kedy na cestu vyrazíš, a oznámiť to všetkým svojim známym... potom už nemôžeš cúvnuť. Navštevuj cestovateľské festivaly, zbieraj informácie, zvoľ si trasu, nakúp vybavenie, prípadne skús nájsť „parťáka“ (no buď pripravený vyraziť aj sám!).

Ja som začal naplno snívať o dlhodobejšom cestovaní po tom, ako som po skončení školy podnikol niekoľko výletov stopom po Európe. V priebehu 4 mesiacov som zažil dovtedy nepoznané veci počas stopovania cez 8 krajín Európy. Tak som si to zamiloval, že som už vtedy vedel, že chcem toho zažiť oveľa viac, a začalo ma to ťahať aj mimo Európy. Prichádzajúca zima a prázdno na účte ma však dohnali k tomu, aby som sa zamestnal a odložil svoje cestovateľské sny na neskôr. Vedel som však, že dlho pracovať nebudem a čoskoro opäť vyrazím na cestu.

V práci som vydržal 1,5 roka a celý tento čas som sa všemožne pripravoval na plnenie svojho sna, sporil som 70 % z každej výplaty a už ma nič nemohlo zastaviť. Pol roka dopredu som už naisto vedel, že na začiatku leta roku 2013 vyrážam. Dal som výpoveď, rozlúčil sa s kolegami, kamarátmi a rodinou, a 1.7. 2013 som sa postavil na krajnicu v rodnom meste a chytil prvý stop. Tým som odštartoval svoj 14-mesačný výlet. Počas neho som spoznal nespočetne veľa úžasných ľudí, vrátane svojej úžasnej priateľky (zoznámili sme sa v Austrálii) a seba.

Máš obavy, že dlhodobejšie cestovanie nezvládneš? Skús si teda najskôr len krátku týždňovú či dvojtýždňovú dobrodružnú dovolenku. Viac spoznáš sám seba a rozptýliš svoje obavy. Pokojne sa mi ozvi z cesty a rád ti poradím, s čím budeš potrebovať. Keď som ja vyrážal na cestu, dostával som mnohé rady od skúsenejších. Preto sa teraz aj ja na oplátku snažím pomáhať čo najväčšiemu počtu podobne zmýšľajúcich ľudí. (Túto časť akurát píšem z Zürichu, kam som dostopoval so svojím kamarátom zo Slovenska, aby som ho zasvätil do svojho spôsobu cestovania.)

Tak čo? Kedy vyrážaš?

1.5 Kam vyraziť na cestu?

Je to len na tebe, kam povedú tvoje kroky... hlavne choď s otvorenými očami, čistou hlavou a úsmevom na perách. Možno máš vysnené miesta a v tom prípade máš jednoduchú voľbu, kam sa vybrať. Ak nevieš, kam ísť, príliš si nad tým nelám hlavu, choď za nosom – to sa mne najviac páči. Máš absolútnu slobodu, každý deň sa môžeš nechať inšpirovať ľuďmi, ktorých stretneš, môžeš sa nechať odviezť, kam ide šofér. V takom prípade navštíviš miesta, ktoré bežný turista nikdy nenavštívi. Prípadne si hoď šípku do mapy sveta, či otvor atlas na náhodnej strane a so zavretými očami niekam zabodni prst.

V tomto prípade máš o dobrodružstvo zaručene postarané! Hovorí sa, že neexistuje zlé počasie, len nepripravený človek. Aj keď nerád príliš plánujem, práve pre počasie som si aspoň taký rámcový plán urobil. Som z tých, ktorí nemajú radi zimu, a preto som pred ňou vždy ušiel na opačnú pologuľu. Nemusel som si so sebou nosiť zimné oblečenie a nekomplikoval som si stopovanie, a ani prespávanie. Tiež som si užíval dlhšie denné svetlo, vďaka čomu som toho stihol viac uvidieť a zažiť. Ale ak si napríklad fanúšik lyžovania, vďaka takýmto presunom si môžeš dopriať aj celoročnú lyžovačku.

1.6 S kým vyraziť na cestu?

Výber partnera na cesty výrazne ovplyvňuje zážitok z cestovania. Môžeš ísť sám a nikomu sa nemusíš prispôsobovať, si sám sebe pán, zážitky sú intenzívne a najlepšie sa nadväzujú kontakty s miestnymi. Naopak, keď máš s kým prežívať radosť z navštívených miest, môže byť cestovanie príjemnejšie a nebudeš mať takú potrebu vrátiť sa domov za rodinou či priateľmi.

Spolucestovateľ by mal byť človek, s ktorým si budeš veľmi dobre rozumieť. Treba byť na jednej vlne. Budete spolu vystavovaní mnohým situáciám, ktoré treba na cestách riešiť. Sám budeš prekvapený, ako sa budeš správať. Zrazu možno ani ty nebudeš vždy ten „pohoďák“, ktorému nič neprekáža. Málokto nájde vhodného spolucestovateľa medzi svojimi kamarátmi – to, že je niekto tvoj dobrý kamoš, neznamená, že si budete rozumieť na ceste... za skúšku nič nedáš, ale dohodnite sa, že ste pripravení sa kedykoľvek rozdeliť, ak zistíte, že si leziete na nervy.

Ak budete spolu dlho, môže sa objaviť ponorková choroba, aj keď šanca na jej vznik je vďaka neustálym podnetom z okolia nižšia, ako keby ste boli spolu zavretí doma. Tomu sa dá asi vyhnúť tak, že si občas od seba oddýchnete. Na pár dní si pocestujete osamote a potom sa opäť stretnete. V minulosti sa mi napríklad stalo, že mi jedna spolucestovateľka zdrhla už po 4 dňoch, lebo vraj nie som džentlmen... neviem, čo presne odo mňa počas cesty očakávala, ale evidentne sme mali rôzne predstavy o cestovaní.

Na svoju 14-mesačnú cestu som vyrážal s o 6 rokov staršou Češkou, ktorú som našiel cez internet. Veľmi veľa som sa od nej naučil, no po 4 mesiacoch sme sa rozdelili. Mesiac som cestoval sám, kým som si opäť cez internet našiel novú spolucestujúcu (časom priateľku) z Rakúska, s ktorou som cestoval 5 mesiacov. Potom mi uletela domov. Nie preto, že by sme si nerozumeli, ale preto, lebo ju už rodičia tlačili, aby sa po roku na cestách vrátila domov. Zvyšné 4 mesiace som teda opäť cestoval osamote. Ale aj keď som cestoval sám, v skutočnosti som bol sám len výnimočne. Každodenne dochádzalo k nespočetnému množstvu interakcií s miestnymi ľuďmi. Ešte viac, ako keď sme boli dvaja. Každá z týchto častí výletu však bola iná aj vďaka rôznym osobnostiam mojich spolucestovateľov.

Kde sa dá nájsť vhodný „parťák“ na cesty?

- na cestovateľských portáloch (napr. hedvabnastezka.cz, dobrodruh.sk, globetrooper.com, helpx.net, couchsurfing.org, ...),

- na stretnutiach couchsurferov,

- na cestovateľských festivaloch a prednáškach,

- v hosteloch,

- na ulici (oslovovať ľudí s veľkými batohmi),

- inde na internete (napr. smartfónová aplikácia heyu-come.com umožňuje ľahké hľadanie nových kamošov na nových miestach),

- a na mnohých iných, často nečakaných miestach.

Keď takéhoto človeka nájdeš na internete, je dobré sa vopred stretnúť ešte pred samotnou cestou. Vymeniť si pár mailov nemusí stačiť, aby si dokázal človeka odhadnúť (vlastná skúsenosť). Hlavne sa dohodnite, že sa môžete počas cesty kedykoľvek bez výčitiek rozdeliť.

Stretnutia couchsurferov sú super v tom, že si rovno naživo pokecáš s potenciálnym „parťákom“. Väčšinou máš k nemu na webe aj referencie. Prísť do hostela, alebo oslovovať cestovateľov v tvojom meste je vhodné hlavne vtedy, keď už si pripravený vyraziť na cestu (máš potrebné očkovania, opustil si prácu, si pripravený odhlásiť sa zo zdravotnej poisťovne…), lebo zrejme sa nikomu nebude chcieť dlho čakať na jednom mieste, kým si všetko zariadiš.

Samozrejme, pohlavie a počet „parťákov“ výrazne ovplyvňujú zážitky z cestovania. Pri väčších skupinách býva komplikovanejšie zosúladiť predstavy všetkých členov. Taktiež interakcií s miestnymi je menej, šanca na chytenie stopu a pozvanie domov klesá. Preto sa často stáva, že sa skupina rozdelí na menšie jednotky, a potom sa opäť niekde všetci stretnú. Takéto zoskupenie môže lacno cestovať vďaka deľbe nákladov na benzín, loď či ubytovanie. Napríklad v Laose som sa na jeden deň stal súčasťou 7-člennej skupiny a nechali sme sa lacno odviezť k vodopádom, kam sa nedalo dostopovať. Dlhodobejšie ma cestovanie v skupine nebaví, takže večer som sa s nimi rozlúčil, aj keď sme mali podobné plány.

Cestovanie osamote alebo v dvojici je veľmi dobrodružné, a preto ho mám najradšej. A keď už v dvojici, tak to musí byť osoba, s ktorou si naozaj veľmi dobre rozumiem. Keď to škrípe, treba sa rozdeliť, inak sa zničí celý pôžitok a cieľ cestovania. Prioritou by malo byť, aby sa človek dobre cítil a aby cítil, že ho táto cesta obohacuje.

Ak si chalan a vyrážaš na cestu s kamošom, nemusíš sa tak obávať o svoju bezpečnosť. Zažiješ však menej interakcie s miestnymi (závisí od krajiny). Máte nižšiu šancu, že vás niekto pozve domov, a tiež sa viacej načakáte na stop. Preto ja zväčša cestujem s dievčaťom. Poznám však aj niekoľko dievčenských dvojíc, ktoré spolu dlhodobo cestujú (aj stopom), majú úžasné zážitky a nemali zatiaľ žiadny problém s bezpečnosťou.

Skvelé je, keď sa ti podarí nájsť odvahu vydať sa na cestu osamote. Stretneš veľa cestovateľov a do pár dní možno nájdeš aj toho, ktorý má v pláne podobnú cestu ako ty (aspoň kus cesty), a budete si rozumieť… A keď nie, nie je problém zase nájsť náhradného. Takéto nachádzanie „parťákov“ počas cesty je dobré aj preto, že obaja už máte niečo zažité. Navzájom sa môžete od seba učiť, a tak je vyššia šanca, že si budete rozumieť. Osobne sa mi toto najviac osvedčilo. Presne na takéto stretnutia je super návšteva hostela (aj ak tam nebudeš spať).

Šanca nájsť vhodného spolucestovateľa závisí aj od miest, kam cestuješ. Najvyššiu šancu nájsť takého, ktorý bude aj do koča, aj do voza, máš v neturistických oblastiach. Pretože človek, ktorý tam zamieril, je zrejme naozajstný dobrodruh a nielen turista.

Na cestu sa však môžeš vybrať aj so zvieratami, či už so psom, škrečkom, alebo dokonca s ježkom. Prípadne nasadni na koňa, ťavu alebo sa nechaj ťahať volom. Cestovanie so živými zvieratami však môže byť dosť problematické. Zvlášť letecký prechod cez hranice niekedy nie je jednoduchý. Letenka pre psa stojí často viac ako pre človeka, a ak ideš napríklad do Austrálie, tak ti ho môžu nechať až pol roka v karanténe. Preto ako náhradu môžeš zvoliť plyšiaka, ktorý ti bude robiť spoločnosť nepretržite a nič nezje. Niektorí volia aj inú hračku, či predmet. Napríklad dve poľské stopárky so sebou vláčili po celej Európe kokosový orech, na ktorom bola nakreslená ľudská tvár.

1.7 Psychická príprava pred cestou

Určite je ti jasné, že na ceste, rovnako ako je to aj v každodennom živote, budeš vystavovaný aj menej príjemným situáciám. Niekedy sa môžu zdať zložité a len postupným naberaním skúseností sa naučíš cez ne prechádzať s čoraz väčšou ľahkosťou. Veľmi dôležité je uvedomiť si, že keď nejde o život, ide o „hovno“. Nestresovať sa, keď niečo nevyšlo tak, ako si dúfal, keď zmeškáš spoj, keď niekto k tebe nie je milý, keď si stratil obľúbené slnečné okuliare, alebo už piaty klobúk. Toto všetko sa stáva a ty sa cez to musíš preniesť.

Veľmi veľa situácií ti pomôžu vyriešiť ľudia, ktorých budeš stretávať. Zrazu zistíš, že cez všetko sa dá prejsť, a často oveľa ľahšie, ako si si myslel. Musíš však myslieť pozitívne. Musíš si vždy uvedomiť, že ty sám si to najcennejšie, čo máš, a tešiť sa, že si presne taký, aký si, že máš možnosť cestovať, spoznávať, ale aj byť užitočný. Máš úžasnú hodnotu v sebe. To, že niekedy niečo nevyjde tak, ako by mohlo, nie je dôvod na zúfalstvo.

Nebude každý deň pekné počasie, no to ešte neznamená, že by si nemohol byť každý deň šťastný. Musíš len chcieť byť šťastný, musíš sa tešiť aj z maličkostí a nehľadať dôvody, prečo byť nešťastný. Teš sa z toho, čo teraz je, a nesmúť za tým, čo nie je. Denne stretneš mnoho zaujímavých ľudí, nechaj sa nimi inšpirovať a poučiť. Využi naplno to, že si ich stretol. Rodina a priatelia na teba doma počkajú, nelám si hlavu nad tým, ako sa asi majú bez teba, nesmúť, že nie si s nimi. Tým nechcem povedať, že máš na nich celkom zabudnúť, to nie. Dokonca by si sa im mal občas ozvať, nech sa o teba neboja. No svoju energiu venuj predovšetkým tomu, čo je teraz okolo teba.

Skôr ako sa vyberieš na cestu, musíš sa naučiť byť slušný ku všetkým ľuďom (aj k tým, ktorí ti nie sú sympatickí). Správaj sa tak, aby ťa mali naozaj radi. Tvoja cesta bude práve veľmi závislá od toho, ako dokážeš vychádzať s rôznymi ľuďmi bez ohľadu na ich národnosť, rasu, náboženské či politické presvedčenie. Nemusíš, samozrejme, súhlasiť s každým názorom, ale musíš byť diplomat. Povedať aj svoj protichodný názor tak, aby oponent nemal pocit, že ho považuješ za hlupáka.

Uvedom si, že keby si mal aj 3 vysoké školy, v cudzích krajinách zrazu ty budeš ten, kto potrebuje informácie, hoc od človeka, ktorý nedoštudoval základnú školu. Nemusíš sa hanbiť poprosiť o pomoc, preukáž však vždy veľkú vďaku. Odporúčam ti pred cestou prečítať si knihu od Dala Carnegieho: Ako získavať priateľov a pôsobiť na ľudí. Táto kniha je podľa mňa aj napriek svojmu veku stále tým najlepším dielom, čo bolo o danej problematike napísané, a funguje všade na svete, pretože všetci ľudia sú vo svojej podstate rovnakí.

1.8 Jazyková výbava

Jazykovú výbavu treba voliť podľa miest, kam sa chystáš ísť. No jednoznačne najpoužívanejším jazykom cestovateľov je angličtina. S jej znalosťou sa dá cestovať skoro po celom svete. V mnohých krajinách však nestačí. Preto niekedy viac ako angličtinu zrejme budeš využívať posunkový „ruky-nohy“ jazyk. K tomu je nutné zachovať si vždy úsmev. Vďaka nemu sa dohovoríš (aspoň trochu) s každým. Mňa napríklad zachraňoval 3 týždne v západnej Číne.

Pokiaľ sa dá, nauč sa aspoň pár slov v jazyku miestnych, a nielenže ich potešíš, ale sa aj ľahšie dohovoríš. Keď som bol v Iráne, vedel som povedať asi 60 najdôležitejších slov v perzštine. Môžeš si tiež nechať od niekoho preložiť list s informáciami o sebe v miestnom jazyku. Keď o tebe budú miestni dačo vedieť, hneď si budete bližší a skôr sa dočkáš aj pozvania domov.

Známa múdrosť hovorí: Koľko jazykov vieš, toľkokrát si človekom. Dlho som to považoval za zbytočné a štúdiu jazykov som nevenoval mnoho času a energie. Teraz to dosť ľutujem a snažím sa to aspoň dodatočne dohnať. Keď som sa vybral na cestu, mal som dosť chabú angličtinu a trošku som vedel po poľsky. Počas pobytu v Austrálii sa moja angličtina výrazne zdokonalila. Isto tomu výrazne pomohla aj moja rakúska spolucestovateľka, s ktorou som sa musel baviť len anglicky.

Ako Slovania máme veľkú výhodu, že sa vieme aspoň trochu dohovoriť vo všetkých slovanských a postsovietskych krajinách využitím rodného jazyka. Po pár mesiacoch sa mi podarilo dosiahnuť takú úroveň, že som sa vedel v ruštine, ale aj v poľštine rozprávať na takmer ľubovoľnú tému.

Samozrejme, čím viac sa naučíš cudzí jazyk pred cestou, tým ľahšie sa ti bude cestovať. Ja sa teraz učím nemčinu a španielčinu na duolingo.com, predpokladá sa však, že ovládaš niektorý z najrozšírenejších svetových jazykov. Žiaľ, v slovenčine to zatiaľ nie je. Podobne zaujímavo sa dajú študovať jazyky aj na memrise.org, kde sa už nájde niečo aj v slovenčine. Za pozornosť stoja aj rôzne audio nahrávky. Veľkou výhodou je to, že ich môžeš počúvať prakticky kedykoľvek, keď sa nepotrebuješ naplno koncentrovať na niečo iné. Napríklad keď cestuješ do práce, bicykluješ, nakupuješ, varíš, staviaš stan alebo sa plavíš 22 hodín loďou v Indonézii… Tiež sa môžeš mnoho naučiť počúvaním a čítaním akýchkoľvek cudzojazyčných textov. Mne sa osvedčili hlavne rozprávky, pretože sú tam používané jednoduché slová a krátke vety.

Ak sa aj cítiš neisto v komunikácii v cudzích jazykoch, nemaj zbytočne obavy, vyraz na cestu, ono sa to postupne na teba nalepí. Vždy sa dáko vynájdeš, a tým, že budeš nútený v tom jazyku denne komunikovať, sa ho aj veľmi rýchlo naučíš. Paradoxne, slabšia úroveň angličtiny je často výhodou, pretože si na mnohých miestach budeš s ľuďmi oveľa lepšie rozumieť, ako keby si bol rodený Angličan. Angličan totiž hovorí rýchlo, nezrozumiteľne a používa zložité slová a dlhé vety. Často ani nechápe, čo sa miestni snažia povedať. Preto som napríklad v Mjanmarsku robil jednému Angličanovi tlmočníka z „angličtiny“ do angličtiny.

1.9 Ako si našetriť na cestu?

Peniaze bývajú jedným z najčastejších dôvodov mladých, prečo sa zatiaľ nevydali na cestu, o ktorej snívajú. Málokto má také šťastie, že mu náklady zaplatia rodičia. Preto si treba na cestu zarobiť vlastnými silami. A treba sa naučiť sporiť. To je presne to, čo veľa ľudí nedokáže. Je bežné, že ľudia nemíňajú v závislosti od svojich potrieb, ale v závislosti od svojho platu a často ho dokážu v priebehu mesiaca skoro celý minúť. Čiže čím viac zarábajú, tým viac míňajú. Aby si mal svoje výdavky pod kontrolou, skús si ich aspoň mesiac zapisovať. Po mesiaci si urob vyhodnotenie, koľko z tých peňazí si minul úplne zbytočne. Môžeš si to zapisovať na papier, alebo do Excelu, prípadne si stiahnuť jednoduchú smartfónovú aplikáciu na monitorovanie výdavkov. Sú ich stovky, niektoré úplne zadarmo (napríklad financisto.com). Možno si na to tak zvykneš, že si vytvoríš návyk všetky svoje výdavky dlhodobo sledovať, a zaručene si tak skôr nasporíš na svoje vysnené dobrodružstvo.

Keď budeš svoje ťažko zarobené peniaze utrácať, uvedom si, že za cenu lístka do kina a piva môžeš mať v Kambodži jedlo na týždeň, za cenu niekoľkých večerov na diskotéke môžeš mesiac plnohodnotne cestovať v Ázii a mať neuveriteľné zážitky. Zrieknutím sa drahej zábavy, cigariet, alkoholu, sladkostí a iných nepotrebných vecí si môžeš našetriť veľké peniaze... spomeň si na ľudovú múdrosť: Babka k babce, budú kapce. A drž sa toho!

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Okolo sveta s palcom hore.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.