O knize

Autorova nejvýznamnější sbírka obsahuje nejtypičtější básně proletářské poezie. Wolker zde rozvinul sociální baladu, člověk je v ní drcen sociálními problémy, ale může se bránit. Celá sbírka je velmi silně levicově laděna, je pesimistická. Wolker se zde ztotožňuje s programem proletářského kolektivismu.

O autorovi

Jiří Wolker

(29. 3. 1900 – 3. 1. 1924)

Narodil se v Prostějově v dobře situované rodině bankovního úředníka Ferdinanda Wolkera a jeho ženy Zdeny rozené Skládalové, vystudoval gymnázium. V letech 1916–1917 se pod vedením Antonína Svojsíka účastnil skautských táborů ve Vorlovských lesích nedaleko hradu Lipnice. Poté studoval na přání svého otce práva v Praze, přičemž zároveň navštěvoval literární přednášky Františka Xavera Šaldy a Zdeňka Nejedlého.

Již v mládí se jeho hlavním zájmem stalo umění. Učil se hrát na housle, pak na klavír. Sám dokonce hudbu komponoval; nejčastěji zhudebňoval své oblíbené básně. Byl nadán i výtvarně. Nejvíce se ovšem věnoval literatuře. Mezi roky 1917 až 1920 se zabýval různými literárními druhy a formami. Psal básně s pravidelným metrem i volným veršem, básně v próze, pohádky, povídky...

V dubnu 1923 mu byla zjištěna tuberkulóza. Od června do prosince téhož roku se léčil ve Vysokých Tatrách (přímo v Tatranské Poliance), nakonec byl smrtelně nemocný převezen domů, kde za několik dní zemřel. Je pochován na městském hřbitově v Prostějově.

Žil a tvořil ve vile na Svatém Kopečku u Olomouce. Tato vila dnes nese název vila Jiřího Wolkera (Bellevue) a je kulturní památkou.

Jiří Wolker

Těžká hodina

Verše 1921–1922

CARPE DIEM

2015

Jiří Wolker

Těžká hodina

Používání elektronické verze knihy je umožněno jen osobě, která ji legálně nabyla, a jen pro její osobní a vnitřní potřeby v rozsahu stanoveném autorským zákonem. Elektronická kniha je datový soubor, který lze užívat pouze v takové formě, v jaké jej lze stáhnout z portálu nebo v aplikaci. Jakékoliv neoprávněné užití elektronické knihy nebo její části, spočívající např. v kopírování, úpravách, prodeji, pronajímání, půjčování, sdělování veřejnosti nebo jakémkoliv druhu obchodování nebo neobchodního šíření, je zakázáno! Zejména je zakázána jakákoliv konverze datového souboru nebo extrakce části nebo celého textu, umisťování textu na servery, ze kterých je možno tento soubor dále stahovat, přitom není rozhodující, kdo takovéto sdílení umožnil. Je zakázáno sdělování údajů o uživatelském účtu jiným osobám, zasahování do technických prostředků, které chrání elektronickou knihu, případně omezují rozsah jejího užití. Uživatel také není oprávněn jakkoliv testovat, zkoušet či obcházet technické zabezpečení elektronické knihy.

© Carpe diem, 2015

www.carpe.cz

Made in Moravia, Czech Republic

ISBN 978-8-7487-138-2 (epub)

ISBN 978-8-7487-139-9 (mobi)

Těžká hodina

A. M. Píšovi

Přišel jsem na svět,

abych si postavil život

dle obrazu srdce svého.

Chlapecké srdce je písnička na začátku,

plán pro zámek, který bys lidem jak milé dal k svátku,

ale mužovo srdce jsou ruce a mozoly,

které se krví svou do cihel probolí,

aby tu stála alespoň skutečná hospoda u silnice,

pro ušlé poutníky a pro poutnice.

Dnes je má těžká hodina.

Chlapecké srdce mi zemřelo a sám v rakvi je vynáším,

a zemřelým trpě, trpím i tím,

které mi v prsou se roditi počíná.

Dnes je má těžká hodina;

jedno srdce jsem pohřbil a druhé ještě nemám,

zesláblý úzkostí, sesláblý samotou

marně se bráním studeným stěnám

pokoje svého

uštěpačného.

Milenčin dopise, lampo, kniho kamarádova,

věci zrozené z lásky, světla a víry,

dnes při mně stůjte a třikrát mi věrnější buďte,

když zůstal jsem na světě sirý,

a modlete se,

aby mi narostlo srdce statečné a nesmlouvavé,

a věřte dnes za mě, že tomu tak bude,

a věřte dnes za mě, že postavím

dle obrazu jeho

život člověka spravedlivého.

Já mužné srdce ještě nemám,

sám v těžké své hodině;

a proto nevěřím.

Balada o nenarozeném dítěti

Nejdřív se na sebe usmáli,

potom se do sebe zamilovali

u lucerny na nábřeží,

kde voda běží a běží

a lidé stojí, jako by odrazem světel na ni byli.

Nakonec se spolu políbili.

Milenci jsou lidé bohatí,

pokladů mají, že jich nelze vypočítati:

ruce, oči, prsa a ústa.

„Za město, má milá,

vede cestička bílá

a za městem hluboko v obilí

se zelené meze zrodily.

Tam poklady své spočítáme,

tam si je věrně odevzdáme,

aby nám neshořely

nebo neodletěly

jako ptáci

ohniváci.“

Za město šli a večer už byl,

o lásku nadarmo nikdo neprosil;

i mladí se smějí milovat,

i chudí se smějí milovat,

z lásky se člověk narodil,

za město šli a večer už byl.

Zprvu se bránila,

zprvu se bála,

nakonec se ale přece odevzdala.

Proč bych mu tělo své nedala,

tělo své z krve a života,

když jsem mu srdce už dala,

své srdce z krve a života?

Láska je žena a muž,

láska je chleba a nůž.

Rozřízl jsem tě, milá má,

krev teče mýma rukama

z pecnu bílého.

Když nohy domů se vracely,

daleko bylo od dveří k posteli,

když noc hoří, peřiny nehřejí,

té noci na srdci se jí

dětská ústa narodila.

Té noci plakaly čtyři holé stěny,

že těžko, těžko bude dát

hladovým ústům krajíc ukrojený.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Těžká hodina.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.