Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Julia Boehme

Tafík a Štětečkova vzduchoplavba

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Ilustrace Julia Ginsbach

Přeloženo z německého originálu Tafiti und das fliegende Pinselohrschwein
© Loewe Verlag GmbH, Bindlach
www.loewe-verlag.de
Translation © Grada Publishing, a.s., 2014

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
obchod@grada.cz, www.grada.cz
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
jako svou 5699. publikaci

Přeložili Natálie a Matouš Černí
Odpovědná redaktorka Magdalena Jimelová
Sazba Jakub Náprstek
Počet stran 78
První vydání, Praha 2014
Vytiskla Tiskárna FINIDR s.r.o., Český Těšín

ISBN 978-80-247-5382-9

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

E-knihu ve formátu EPUB vytvořil Štěpán Böhm

ISBN 978-80-247-9019-0 (ve formátu PDF)
ISBN 978-80-247-9020-6 (ve formátu EPUB)

Takové přátelství trvá navždy

Uprostřed Afriky, v rozlehlé savaně u velikého balvanu, bydlely surikaty. A měly nového souseda. Vedle nich se nastěhoval Štěteček. A vůbec ne bezdůvodně. Tenhle štětkoun a surikatí kluk Tafík byli totiž nejlepší – a netřeba říkat že nejvěrnější – přátelé! A proto se také rozhodli vyhrabat si podzemní chodbu mezi Štětečkovým domovem a Tafíkovou norou. Aby se mohli kdykoliv navštěvovat. Už na tom pracují celý den.

„Jen to ještě trošičku zvětšit!“ heká Štěteček.

„Žádný problém!“ hrabe Tafík, seč mu síly stačí. A hned je jejich chodba o něco širší.

Štěteček zatáhne břicho… ale přesto se tamtudy stále nemůže protáhnout.

„Pojďme si udělat přestávku!“ navrhne.

Tafík souhlasí. A zatímco venku Štěteček zavěšuje houpací sítě, jde nabrat ještě něco na posilněnou ze spíže.

Tedy, býval by něco rád nabral, kdyby ho u toho nenachytal děda.

„Ten koláč je jen pro nás, surikaty,“ zastaví ho přísně.

„Ale Štěteček je přeci můj nejlepší kamarád!“ opáčí Tafík.

„A nemyslíš, že by sis měl najít nějakého jiného nejlepšího kamaráda?“ zeptá se dědeček opatrně.

„Nikdy!“ zavrtí Tafík prudce hlavou. „Proč bych měl?“

Děda si odkašle. „Normálně se surikaty přátelí pouze se surikatami!“

„To je ale hloupé!“ zdá se Tafíkovi. „Štěteček se přece kamarádí se všemi. Viděl jsi, co udělal pro ptáčky tkalčíky?“

Děda přikývne. Na stromě, na kterém ptáci hnízdí, namaloval Štěteček hada. Dlouhého, tlustého hada, kterak se ovíjí kolem kmene. Jako by šplhal nahoru. A vypadá tak opravdově, že už si tam žádní další hadi, kteří by chtěli hnízda vykrást, netroufnou.

„Ano, to bylo samozřejmě od Štětečka moc milé,“ zamumlá děda. „Ale přesto – surikata a prase? To je přeci dost podivné přátelství!“

„No a?“ pokrčí Tafík rameny. „Štěteček a já jsme došli až na konec světa. Takové přátelství trvá navždy.“

Tafík v nebezpečí

O chvilku později už se Tafík protahoval v houpací síti. „Není ten život nádherný?“ ptal se Štětečka.

„To tedy je!“ zachrochtal Štěteček blahem. Ležel ve své vlastní puntíkaté houpací síti přímo nad svým kamarádem.

Tafík mžoural do sluníčka a očima sledoval pestrobarevného motýla. Sítě se jemně houpaly ve větru. Šťastně si povzdechl. Teprve od doby, co tu Štěteček bydlí, může si venku takhle pohodlně polehávat. Dříve to bývalo příliš nebezpečné. Kdykoliv se na něj totiž mohl vyřítit Mistr Gogo. Popadl by ho svými obřími drápy a zvedl by ho do vzduchu. Ale když si Štěteček pověsí svoji velkou houpací síť mezi stromy, může Tafík ležet v té své malé přímo pod ním, takže je před Mistrem Gogo chráněný.

„Co kdybych něco namaloval?“ Štěteček se s funěním svalí ze své houpací sítě. Malování je jeho velká vášeň.

Pár minut nato už má postavený stojan a míchá si barvy.

„A co budeš dnes malovat?“ ptá se Tafík zvědavě.

„Co takhle tvůj portrét v houpací síti?“ navrhne prasátko.

Tafík si založí ruce za hlavou. „Jak je libo!“

Štěteček namočí svoje pravé ucho do barvy. Je to praktické, mít štětce pořád u sebe. Nakloní hlavu na stranu, přimhouří trochu oči a pořádně si Tafíka prohlíží. Potom zavrtí hlavou. „Hele, nemohl by sis lehnout nahoru?“ zeptá se. „Je tam lepší světlo. Dole ležíš úplně ve stínu!“

„Jasně!“ šplhá hned Tafík do houpací sítě nad sebou.

Štěteček nakloní hlavu na druhou stranu, opět trochu přimhouří oči a přikývne. „Ano, takhle je to lepší!“

A pak začne malovat. Jde mu to famózně! Jako by na plátně ležel skutečný, a ne jen namalovaný Tafík.

Tafík si povzdechne. Nechat se malovat je bezva, ale zároveň docela nuda.

Najednou mu na špičku nosu padne stín. Je snad dnes na nebi nějaký mrak? Tafík vzhlédne vzhůru. Na blankytně modrém nebi není jediného mráčku. Je tam jen Mistr Gogo, který k němu právě vystřelil jako raketa. Tafík zůstal celý zkamenělý. Zatraceně, na orla úplně zapomněl! Roztřesou se mu nohy. Musí se schovat! Rychle! Ale už je pozdě. Mistr Gogo je přímo nad ním. Zdvihne Tafíka z houpací sítě a sviští s ním vzhůru do nebes.

„POMOOOC!“ křičí Tafík.

„TAFÍÍÍKUU!“ volá Štěteček.

Tafík vidí, jak se za nimi dole na zemi jeho kamarád žene. Ale i když je Štěteček tak veliký a silný – co si asi tak může tam dole počít? Musel by umět létat…

Tafík se vrtí a kope. Ale orel ho drží pevně.

„Jak to, že jsi neutekl?“ hubuje.

„Já jsem…“ začne Tafík. Ale pak se zarazí. Cože? Není to na hladového orla trochu podivná otázka?

„Chtěl jsi snad, abych utekl?“ podiví se.

„Že se ptáš!“ sykne Mistr Gogo. „To přece vy surikaty umíte nejlíp. Na nic není větší spoleh!“

„Momentíček!“ přestane sebou Tafík na okamžik vrtět a škubat. „Chceš tím snad říct, že bys mě raději vůbec nechytil?“

„Přesně tak,“ zamručí Mistr Gogo.

„Ale jak to?“ ptá se Tafík. Zní to skoro zklamaně.

„Protože… protože…“ uhýbá orel.

„No tak, vymáčkni se!“ naléhá Tafík zvědavě.

„Protože nemám rád maso!“ Mistr Gogo nešťastně vzdychne.

„Tak. A je to venku.“

„To je ale skvělé!“ zaraduje se Tafík a zvesela se zavrtí v bocích. Tedy alespoň tak, nakolik to jde, když vás vysoko nad zemí svírá orel ve svých pařátech. Tafík se zasměje. „Pak je to ale úplně jednoduché. Pusť mě dolů a já uteču pryč!“

„Třesky plesky, na to zapomeň!“ zaskřehotá orel.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Tafík a Štětečkova vzduchoplavba.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.