Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Iva Michňová

NĚMČINA Business Deutsch
Osobní kontakty, telefonování, korespondence, vyjednávání, prezentace

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
www.grada.cz
jako svou 5687. publikaci

Odpovědná redaktorka Mgr. Lucie N. Marková
Jazyková korektura Tobias Cramer
Grafická úprava a sazba Eva Hradiláková
Počet stran 160
První vydání, Praha 2014
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2014
Cover Design © Grada Publishing, a.s.
Ilustrace: Romana Riba-Rollingerová

ISBN 978-80-247-4749-1

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

E-knihu ve formátu EPUB vytvořil Štěpán Böhm

ISBN 978-80-247-9494-5 (ve formátu PDF)
ISBN 978-80-247-9495-2 (ve formátu EPUB)

O autorce

Mgr. Iva Michňová, Ph. D.

Vystudovala FF UK (obory překladatelství tlumočnictví – němčina; italština). V současnosti vyučuje na Vysoké škole ekonomické v Praze a na Fakultě humanitních studií Univerzity Karlovy v Praze. Vede kurzy zaměřené na odborný hospodářský jazyk, odborný překlad a komunikační dovednosti. Je autorkou knih Business Deutsch, Společenská konverzace v němčině, Deutsch im Beruf 1 a Němčina – rétorika, prezentace, komunikace (Grada Publishing 2006, 2007, 2008, 2011). Věnuje se překladu odborné a populárně-naučné literatury a divadelních her.

Ing. Romana Riba-Rollingerová

Vystudovala Fakultu architektury ČVUT Praha a psychografologii (CIED Rouen, Francie). Od roku 1996 žije ve Francii, kde pracuje jako architektka. Zároveň se věnuje prozaické tvorbě a ilustraci.

Předmluva

Milé čtenářky a milí čtenáři,

máte před sebou publikaci NĚMČINA Business Deutsch, která vychází z již vyprodané příručky Business Deutsch z roku 2006.

Je určena vám všem, kteří jste se německy učili nebo se právě učíte a nastupujete v německé firmě, komunikujete s německými partnery nebo třeba odjíždíte (zejména pracovně) do německy mluvících zemí a hledáte souhrnnou praktickou příručku obsahující slovní zásobu potřebnou pro ústní i písemnou komunikaci ve firmě. Stručně řečeno chce kniha poskytnout rychlou odpověď na otázku: „Jak to mám říct?“

V knize najdete souvislé texty k dané problematice a jednotlivé fráze. Texty jsou uvedené dvojjazyčně a slouží nejen k tomu, aby čtenáře informovaly, ale obsahují i slovní zásobu k danému tématu. Český překlad umožní kontrolu porozumění, a je proto často doslovný.

Záměrně v knize komplexně nevysvětluji gramatiku, při psaní jsem ovšem vycházela ze svých zkušeností z výuky a z častých chyb studentů a v poznámkách se o některých problematických jevech stručně zmiňuji, jedná se například o slova mnohoznačná nebo výrazy, které se často nesprávně zaměňují.

Přeji vám, milé čtenářky a milí čtenáři, aby se vám kniha líbila, abyste v ní našli, co potřebujete, a aby vás němčina stále (třeba i víc a víc) bavila.

Iva Michňová

Aller Anfang ist schwer.

část první

Mündliche Kommunikation /
Ústní komunikace

1Persönliche Kontakte / Osobní kontakty

Erster Kontakt / První kontakt

Am Anfang jeglicher Kommunikation steht die Begrüßung. Wenn die Hand gegeben wird, gelten die gleichen Regeln wie bei uns. Die Hand reicht die Dame dem Herrn, die ältere Person der jüngeren, im Berufsleben die ranghöhere Person der rangniedrigeren Person (der Chef seinem Mitarbeiter). Die gleiche Reihenfolge gilt auch, wenn jemand einem vorgestellt wird. Grüßen wir eine uns bekannte Person, verwenden wir nicht nur die Grußformel, sondern fügen auch ihren Namen (z. B. Guten Tag, Herr Kraus) hinzu.

Na začátku každé komunikace je pozdrav. Když se podává ruka, platí stejná pravidla jako u nás. Ruku podává žena muži, starší osoba mladší, v profesním životě výše postavená osoba níže postavené osobě (šéf zaměstnanci). Stejné pořadí platí, i když se někdo někomu představuje. Zdravíme-li osobu, kterou známe, používáme nejen pozdrav, ale připojujeme i její jméno (např. Dobrý den, pane Krausi).

die Handreichung → pomoc; doporučení, směrnice; handout

Es ist eine praktische Handreichung zur Umsetzung der neuen Richtlinie. / Je to praktická příručka pro uplatnění nové směrnice.

der Mitarbeiter → zaměstnanec, pracovník (meine Mitarbeiter používá jen nadřízený; kdo není nadřízený, říká meine Kollegen)

der Arbeiter → dělník

Die Firma hat 100 Mitarbeiter. / Firma má 100 zaměstnanců.

Der Chef hat das Rundschreiben per E-Mail an alle Mitarbeiter geschickt. / Šéf poslal oběžník všem pracovníkům mailem.

der ungelernte Arbeiter / nevyučený dělník

die streikenden Arbeiter / stávkující dělníci

Űbung macht den Meister.

Grußformeln /Pozdravy (při setkání)

•in Deutschland: Guten Tag. – Guten Morgen. – Guten Abend.

•v Německu: Dobrý den. – Dobré ráno. – Dobrý večer.

•in Österreich und Süddeutschland: Grüß Gott.

•v Rakousku a jižním Německu: Pozdrav Pánbůh. (dosl.)

•unter Arbeitskollegen in der Mittagszeit: Mahlzeit!

•mezi kolegy v době oběda: Dobrou chuť. (dosl.)

•in Norddeutschland: Moin!

•běžný pozdrav v severním Německu

•in der Schweiz: Grüezi!

•běžný pozdrav ve Švýcarsku

•beim Duzen: Hallo! – Grüß dich!

•při tykání: Ahoj! – Zdravím tě!

•in Österreich, Süddeutschland: Servus!

•běžný pozdrav při tykání v Rakousku a jižním Německu

Abschiedsformeln /Pozdravy (při loučení)

•Auf Wiedersehen! – Auf Wiederschauen!

•Na shledanou! – Na viděnou!

•Machen Sie es gut!

•Mějte se dobře!

•beim Duzen: Tschüs!* –
Bis bald! – Servus!

•při tykání: Čau! –
Tak zatím! – Servus!

Duzen oder siezen? /Tykat nebo vykat?

Ähnlich wie im Tschechischen wird unter Freunden, Familienangehörigen und jüngeren Leuten geduzt. In Firmen hängt es sehr oft von der jeweiligen Unternehmenskultur ab, ob geduzt oder gesiezt wird. Beides hat nämlich seine Vor- und Nachteile. Einerseits schafft das Duzen Vertrautheit und partnerschaftliches Klima und baut Distanzen ab, andererseits kann die Vertrautheit nur suggeriert werden. Das Siezen wirkt zwar respektvoll, manchmal jedoch ablehnend oder steif.

Obdobně jako v češtině si tykají přátelé, rodina, mladší lidé. Ve firmách velmi často závisí na konkrétní firemní kultuře, zda se tyká nebo vyká. Obojí má totiž své výhody i nevýhody. Tykání vytváří na jedné straně atmosféru důvěry a partnerství a odbourává odstup, na druhé straně může být důvěrnost jen předstíraná. Vykání působí sice uctivě, někdy ovšem odmítavě nebo upjatě.

•Duzen oder siezen wir uns?

•Budeme si tykat nebo vykat?

•Wir siezen uns in der Firma (untereinander).

•Ve firmě si (vzájemně) vykáme.

•Warum sagst du noch Sie
zu ihm?

•Proč si s ním ještě vykáš?

•Er duzt alle Leute.

•Tyká všem lidem.

•Kann ich Sie mit Du anreden?

•Můžu vám tykat?

•Der Vorgesetzte hat seinem Mitarbeiter das Du angeboten.

•Nadřízený nabídl pracovníkovi tykání.

•Wollen wir uns duzen?

•Budeme si tykat?

„Die Frauenfrage“ /„Ženská otázka“

Die Gleichberechtigung von Frauen und Männern in der Gesellschaft brachte auch die Forderung nach sprachlicher Gleichstellung mit sich (Bestandteil der sog. politischen Korrektheit in der Sprache). Kurz und bündig: Wenn Frauen gemeint werden, sollten sie genannt werden. Dabei wird das generische Maskulinum abgelehnt, also der Gebrauch von maskulinen Personenbezeichnungen für beide Geschlechter (z. B. liebe Kollegen). „Splitting“ ist ein Terminus dafür, wenn beide Geschlechter genannt werden (ausführlich oder abgekürzt).

Neben Doppelnennung, z. B. Studentinnen und Studenten, Kurzformen mit Schrägstrich, z. B. Mitarbeiter/-innen, oder mit Klammern, z. B. Lehrer(innen), gibt es eine spezifische Möglichkeit für geschlechtergerechte Formulierungen, und zwar die Schreibung mit großem I im Wortinnern (das Binnen-I), z. B. KollegInnen, was sowohl Kollegen als auch Kolleginnen bedeutet. Es tritt häufig auf, entspricht jedoch nicht den Rechtschreibregeln. Um das generische Maskulinum oder die Doppelnennungen zu vermeiden, verwendet man unterschiedliche Ersatzformen, z. B. Partizipien, wie z. B. Studierende, oder Wörter wie Führungskräfte oder Lehrkräfte. Im Rahmen der Gleichstellung von Frauen und Männern in der Sprache wird auch die Verwendung des unbestimmten Pronomens „man“ wegen seiner Ähnlichkeit mit dem Substantiv „Mann“ kritisiert. Deswegen taucht in manchen Texten statt „man“ das Pronomen „frau“** auf. Im Unterschied zum geschlechtsneutralen „man“ bedeutet es jedoch nur „die Frauen“.

Wie sicherlich bekannt, leitet man im Deutschen feminine Personen-, Berufs- oder Tierbezeichnungen aus der maskulinen Form meistens mithilfe des Suffixes „-in“ (Verkäufer→Verkäuferin) ab. In der deutschen Sprache werden jedoch nicht (wie im Tschechischen und anderen slawischen Sprachen) die Nachnamen moviert. Deutsche wissen oft nicht, was-ovábedeutet, ich selbst wurde schon mehrmals in einer E-Mail von jemandem, den ich nicht kannte, „Sehr geehrter Herr Michnova“ angesprochen und umgekehrt im NamenMerkelováerkennen dann die Deutschen nur selten ihre Bundeskanzlerin.

Auch die Anrede „Fräulein“ ist heute überalldurch „Frau“ ersetzt, das gilt auch für junge und unverheiratete Frauen, z. B. Studentinnen, die im Tschechischen üblicherweise mit„slečno“angesprochen werden. Wenn Sie als Frau z. B. Ihre Adresse auf Deutsch schreiben, empfiehlt es sich immer nur „Frau“ zu benutzen.

Rovnoprávnost žen a mužů ve společnosti přinesla požadavek na jazykové zrovnoprávnění (součást tzv. politické korektnosti v jazyce). Stručně a jasně: Když jsou ženy míněny, mají být zmíněny. Odmítá se při tom generické maskulinum, tedy používání mužského rodu při označování osob pro oba rody (např. milí kolegové). „Splitting“ je termín pro to, když se vyjmenují oba rody (úplně nebo zkráceně).

Vedle vyjmenování obou tvarů, např. Studentinnen und Studenten, zkrácených tvarů s lomítkem, např. Mitarbeiter/-innen, nebo se závorkami, např. Lehrer(innen), existuje specifická možnost pro rodově vyvážené formulace, a sice psaní velkého I uprostřed slova (das Binnen-I), např. KollegInnen, což zahrnuje jak kolegy, tak kolegyně. Vyskytuje se často, ovšem neodpovídá to pravidlům pravopisu. Abychom se vyhnuli generickému maskulinu nebo vyjmenovávání obou rodů, používají se substituční tvary, např. příčestí, jako Studierende, nebo slova typu Führungskräfte nebo Lehrkräfte. V rámci rovnoprávnosti žen a mužů v jazyce se také kritizuje používání neurčitého zájmena man kvůli jeho podobnosti se substantivem Mann. Proto se také v některých textech místo man objevuje zájmeno frau. Na rozdíl od rodově neutrálního man však znamená jen „ženy“.

Jak je jistě známo, odvozuje se v němčině ženské označení osob, profesí a zvířat z mužského tvaru většinou pomocí přípony -in (Verkäufer → Verkäuferin). V němčině se však (na rozdíl od češtiny a jiných slovanských jazyků) nepřechylují příjmení. Němci často nevědí, co -ová znamená, já sama jsem byla již několikrát v mailu od někoho, s kým jsem se neznala, oslovena „Sehr geehrter Herr Michnova“ a naopak ve jménu Merkelová rozpoznají Němci jen zřídka svou kancléřku.

I oslovení „Fräulein“ dnes všude nahrazuje „Frau“, platí to i pro mladé a neprovdané ženy, např. studentky, které se v češtině obvykle oslovují „slečno“. Pokud budete jako žena psát např. svou adresu v němčině, doporučuje se vždy používat jen „paní“.

die Forderung → požadavek; pohledávka

die Förderung → podpora; těžba; přeprava

berechtigte Forderung / oprávněný požadavek

die Forderung beträgt 500 € / pohledávka činí 500 €

staatliche Förderung / státní podpora

Förderung von Kohle / těžba uhlí

Förderung von Erdöl / přeprava ropy

die Fördertechnik / manipulační technika

der Terminus (Pl. Termini) → termín ve významu název

der Termin (Pl. Termine) → termín ve významu lhůta, setkání ve stanovenou dobu, schůzka

Diesen Terminus (Fachausdruck, Fachbegriff) verstehe ich nicht. / Tomuto termínu nerozumím.

Den Termin haben wir schon festgelegt. / Termín jsme již stanovili.

das Geschlecht → přirozený rod

das Genus → gramatický rod

der Genuss → požitek, požívání něčeho

Beispiele für Empfehlungen für geschlechtergerechte Formulierungen /Příklady doporučení pro rodově vyvážené formulace

•der Chef, der Leiter→die Führungskraft, die Leitungsperson

•der Lehrer→die Lehrkraft

•der Kurs mit 12 Teilnehmern→der Kurs mit 12 Teilnehmenden

•alle Studenten→alle Studierenden

•die Absolventen des Seminars sind berechtigt→das Absolvieren des Seminars berechtigt

•Wir suchen eine/n erfahrene/n teamfähige/n Mitarbeiter/in→Wenn Sie 3–5 Jahre Berufspraxis haben und teamfähig sind…

•benutzerfreundlich→bedienungsfreundlich, praktisch zu bedienen

•Computerexperten, Computerfachmänner→Computerfachleute

Wie stellt man sich vor /Jak se představujeme

Wenn man sich vorstellt, sollte man nicht „Frau“ oder „Herr“ dem Namen voranstellen und man sollte auch auf die Nennung des Titels verzichten. Die Titel werden übrigens in Deutschland viel weniger verwendet als in Tschechien. In Schulen werden Lehrer mit ihrem Namen angesprochen („Frau Schwarz, ich habe die Hausaufgabe vergessen.“) und nicht wie bei uns „Herr Lehrer / Frau Lehrerin“.

Když se představujeme, neměli bychom před jméno vkládat „paní“ nebo „pan“ a měli bychom upustit i od uvádění titulů. Tituly se ostatně v Německu používají méně než v Česku. Ve školách se učitelé oslovují jménem („Paní Schwarzová, zapomněl jsem úkol.“) a ne jako u nás „pane učiteli / paní učitelko“.

•Darf ich mich vorstellen? Ich bin Peter Weiss. – Mein Name ist… – Ich heiße…

•Můžu se představit? Jsem Peter Weiss. – Mé jméno je… – Jmenuji se…

•Erlauben sie mir, mich vorzustellen.

•Dovolte mi, abych se představil.

•Freut mich.

•Těší mě.

•Es freut mich sehr, Sie (persönlich) kennenzulernen.

•Velice mě těší, že vás (osobně) poznávám.

•Kennen wir uns schon? Woher kennen wir uns?

•Neznáme se už? Odkud se známe?

•Haben wir uns schon mal gesehen?

•Už jsme se někdy viděli?

•Kann es sein, dass wir uns schon mal begegnet sind?

•Je možné, že už jsme se někdy potkali?

•Hallo, ich glaube, wir kennen uns noch nicht. Ich bin Anja Weiss aus der Werbeabteilung.

•Zdravím, myslím, že se ještě neznáme, jsem Anja Weissová z reklamního oddělení.

•Frau Weiss, darf ich Ihnen meinen Kollegen vorstellen?

•Paní Weissová, můžu vám představit svého kolegu?

•Darf ich bekannt machen? Das ist meine Kollegin aus dem Kundendienst, Frau Fischer.

•Můžu vás seznámit? To je moje kolegyně z oddělení služeb pro zákazníky, paní Fischerová.

•Kennen Sie schon meinen Chef, Herrn Schneider? – Nur vom Hörensagen.

•Znáte už mého šéfa, pana Schneidera? – Jen z doslechu.

•Wie schreibt man das, können Sie bitte Ihren Namen buchstabieren?

•Jak se to píše, můžete své jméno prosím hláskovat?

Wenn wir den Namen vergessen /Když zapomeneme jméno

•Leider weiß ich nicht mehr, wie Sie heißen.

•Bohužel už nevím, jak se jmenujete.

•Würden Sie mir Ihren Namen nochmals ins Gedächtnis rufen?

•Připomněl byste mi ještě jednou své jméno?

•Helfen Sie mir bitte bei Ihrem Namen noch mal…

•Pomozte mi prosím se svým jménem…

•Wie heißen Sie bitte? Ich habe mir Ihren Namen leider nicht gemerkt.

•Jak se prosím jmenujete? Bohužel jsem si nezapamatoval vaše jméno.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Němčina Business Deutsch.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.