Prcek Plod na planetě Hugo

M. M. Cabicar

Copyright

Autor: M. M. Cabicar

Vydal: Martin Koláček - E-knihy jedou

2014

ISBN:

978-80-7512-091-5 (ePub)

978-80-7512-092-2 (mobipocket)

978-80-7512-093-9 (pdf)

Prcek Plod na planetě Hugo

Důležitý poznatek pro muže: pozdravit těhotnou ženu „Nazdar inkubátore,“ není přijímáno úplně vstřícně.

Káťa pořád spí. Už skoro tři dny. Moje nejmilejší tchyně to nechápe. Ještě jsme jí neřekli, že „je v tom“. Zatím jí stačilo vysvětlení, že ji kousla moucha tse-tse.

Slyšel jsem, že během těhotenství se má na dítě mluvit. Zkusil jsem: „Ahoj plode!“, ale nevím, jestli mě slyšel...

No, taky má zatím jen centimetr.

Na ultrazvuku: „Má centimetr. Vidíte? Tady je. Celý tatínek.“

Katka už nepoužívá „Dennisův upgrade“. Ale nevím, jestli jsem si polepšil, co je jí pořád špatně, nemůže si říhnout - a na internetu nic není, jen o říhání dětí - začala mě označovat jako „Pachatel“.

Kdosi poznamenal (pod pseudonymem Anonymní tchyně), že to je nejtěžší zločin a odsouzen jsem na doživotí.

Ale vysloužil jsem si i uznání a dobrá zpráva pro všechny otce je, že je to úplně snadné. Ve stádiu „Blééé“ je pro ni největší horor otevřít lednici. Kdyby v ní byl Vetřelec, chovala by se přátelštěji.

Myslím, že je tam někde Bazilišek, protože když ji otevře, tak jedině když stojí zády a dívá se jen úkosem - prostě se snaží vyhnout přímému pohledu. I přes stísněný prostor se snaží stát co nejdále. Příště třeba použije zrcátko...

No a pánové, mně stačilo jen vyndat jí pomazánku a s neskonalým obdivem pronesla: „Ty jsi tak statečnej!“

Těhotenství je hračka, když se v tom naučíte chodit...

Proč se nepoužívají těhotné ženy jako nosy v parfumériích? Nebo v protidrogových jednotkách? Když mají tak nesmírně citlivý čich...

No, možná proto, že poblitý důkazní materiál by u soudu neprošel.

Já si o to snad říkám, abychom se zcvokli. Zítra mě čeká trapas. Katka vyčenichala někde párek v rohlíku a dostala chuť. Jenže rohlík byl čerstvý. Jen jsem poznamenal, že by jí chutnal spíš tři dny starý. Když jsem viděl, jak se na mě podívala zase s tím výrazem „Ty můj hrdino!“, přestože řekla jen „Jéééé…“, věděl jsem, že zítra budu muset přemlouvat toho chlapa, aby mi strčil párek do vlastního rohlíku.

Buď na mě zavolá policii, nebo mě pozve na večeři. Že já nedržím hubu!

Mám pro vás báječný objev! Dozvěděl jsem se, že smrdím - bunda mi smrdí kůží, já jsem se zase neprozřetelně umyl pánským mýdlem (už to víckrát neudělám!) - a přitom Dennis, ten pes, kterému říkám mimo jiné Smrdidech (když to Katka neslyší, tak taky Kazišuk, ale to tu nebudu rozvádět nebo bych se mohl rozvádět), ten jí voní!

Chápete to? Přitom celý den snad žere chcíplé krysy se syrečky a romadúrem, ale já jí smrdím!

Jenže já jsem na to vyzrál! Když se Kátě udělalo špatně, pokapal jsem se citrónem - a nechtěla mě pustit z náručí! Citrón je pro těhule zázračný lék. Vypíná zvracení a přebíjí všechny smrady. Včetně mě.

Jak už jsem psal - těhotenství je pro chlapy hračka, když se v tom naučí chodit.

V rámci zachování svého tělesného zdraví nechtějte po těhotné ženě, aby vám něco zahrála na dudy.

Zvlášť když se zrovna snaží přesvědčit tchyni, že se jí prsa skoro nezměnila.

Skončilo čtvrtletí, tak je jich všude plno. Ovšem na těhotnou rozněžnělou ženu parta čtyř obrovských revizorů s přísným výrazem v očích připravena nebyla. Těhule totiž bývají tak zavaleny hormony, že začínají žvatlat na dítě (a vlastně na kohokoli) dříve než se vůbec narodí.

„Já mám plůkažku v kapšišče,“ začala se má sladká polovička hrabat v batohu, „aši mi někam žapadla.“ Řekl bych, že těhotenství působí takové předávkování hormony, až se šíří i vzduchem, protože revizoři táli. Podala legitku jednomu z revizorů, ten ji rozevřel a uvnitř kreditka. Překvapeně zamrkal, jestli to je pokus o úplatek… „Ťo mi ťam žapadlo,“ vzala si ji s provinilým úsměvem zpět. Po úspěšné kontrole už jsem si byl jistý, že z těhotných zmagoří všichni chlapi, když se za námi sborově ozvalo:

„Ňašleďaňóóóu!“

Na jednu stranu taková těhule sežere úplně všechno, ale když si objednává jídlo z restaurace, tak je neuvěřitelně náročná a vybírá si, co v jídle chce, a co zase ne.

Nevíte někdo, jak se řekne čínsky: „Vylovte mi z té kuřecí polévky všechny knedlíčky“?

Protože mému: „Knedlicky kaput!“ v čínské restauraci nikdo nerozuměl.

Kátě se udělalo zase hodně zle. Potkala jinou těhotnou ženu v pokročilejším stádiu a vykřikla: „A jak to, že jí blbě není?!“

Chvíli jsem nevěděl, jestli se na ni vrhne nebo na ni vrhne - a toto váhání jejího žaludku druhou, nic netušící těhuli evidentně zachránilo.

„Brzyšvagrová“ se dozvěděla o sestřině radostném očekávání. Hned volala a po chvíli se Kátě dostalo sourozeneckého povzbuzení:

„…abys pak nelitovala a neřvala na děti - znáš to: Že já tě radši nespolkla!“

Tchyni jsem přeci jen udělal apríla. Seděla na posteli, skelný pohled… Evidentně se ještě z oznámeného těhotenství své dcery úplně nevzpamatovala.

Tak jsem vykřikl:

„APRÍÍÍÍL!“

Zbledla.

„To všechno… co jste mi řekli… není pravda? A to mi říkáš teď???“ vyjekla.

„No jo, víš, jak jsem ti říkal, že pořád spí, protože ji píchla moucha tse-tse,“ uculil jsem se, „tak to nebyla tse-tse,“ řekl jsem a mrknul, „to já.“

Myslím, že pak tchyně na chvíli omdlela.

Možná budeme mít brzy vlastní byt.

Tento průvodce těhotenstvím pro budoucí otce vyplňuje skutečně obrovskou mezeru, která mně samotnému nesmírně chybí. Kdybych tak věděl, co vím teď!

Když si tak v klidu močíte a přiběhne nějaká těhotná žena, že musí zvracet, buďte si vědomi, že strčí hlavu do mísy opravdu HNED! Takže se naučte buď to okamžitě utnout, nebo aspoň uhnout.

Ach jo… Kdybych tak věděl, co vím teď.

Ale že si musí umýt vlasy, říkala už včera.

„Miluji Tě.“

„Já Tebe ta… bleb… snažím se nezvracet.“

Páni. Tolik lásky.

Pokud vycházíme z moudra „Láska prochází žaludkem“, jsme nuceni připustit, že někdy se i zvrací. Přesto mám další poznatek pro muže: Netancujte pak mezi zvratky a nezpívejte: „Láska je tu s nami…“

„Já musím čůrat.“

Prdík. Krk. Smrk. Ublink.

Páni. Umí těhotné něco i ušima?

Káťa přišla s tepláky vytaženými málem k ramenům.

„Moc se mi nesměj, teď mě na bříšku všechno tlačí, takhle pod prsama je to jediné pohodlné.“

Hlavou mi proběhly „hvížďáky“ - taková ta prsa, kdy sundá podprdu a udělá to „hvíííízd“. Pak ta žena, co ji přivezli do nemocnice s prostřeleným kolenem, že prý chtěla spáchat sebevraždu. Někde četla, že srdce se nachází dva prsty pod levým prsem. Takže já blbec plácl:

„Nic si z toho nedělej, lásko, jestli ti porostou tímhle tempem, tak za chvíli ani nebude vidět, že nějaké máš.“

A to je důvod, proč si tu v jednu v noci píšu. Mám teď hodně času pro sebe.

Víte, co to je absolutní nevolnost?

Kátě se udělalo nevolno z těhotenských lízátek proti nevolnosti.

V dnešním dílu seriálu bych rád promluvil o investování. Podívejte se: já investoval do Kátina těhotenství desítky miliard. Ujala se jen jedna investice, ale roste. Zatím jsme téměř na třinácti milimetrech - podle posledních ekonomických výsledků našeho gynekologa.

Sám jsem to neviděl, protože mě nechali v čekárně. Průzkum tentokrát probíhal sono vaginálně (jako bych tam nikdy nebyl…), a tím se zhatil sen všech mužů projít se prostory, které přinášejí více radosti a uspokojení než charitativní investice.

Já jsem po takovém zúročení vkladů začal uvažovat o dalších výhodných investicích, ale dostalo se mi vyjádření od majoritních akcionářů, „ať mě to ni nenapadne, sic mi budou rajtky malý“, a dokonce mi pohrozili odříznutím hlavního toku prostředků od všech zdrojů. (Au!)

Moje děti mi udělaly největší radost 9 měsíců před narozením. (Kája Saudek)

Káťa mi právě zbaštila uždibováním půlku pizzy, kterou jsem jí nabízel. Odmítla ji s tím, že je odporná.

V těhotenství ženy rozeznávají v zásadě dva druhy potravy: jídlo, které jim chutná, má správnou barvu, konzistenci, umístění etc. a jídlo, které je jim odporné - sice ho sní také, ale s odporem.

Takže můžete na 9 měsíců vytáhnout ze zásuvky váš drtič odpadků.

„KRRRRRRRRRRRRK!“

Lidé na ulici se šokovaně otočili.

„Promiňte, ona je těhotná a…“

Kolemjdoucí se chápavě usmívají, gratulují a rozcházejí se. Káťa mi pořádně zmáčkla ruku:

„Martine, ještě jednou si takhle říhneš na veřejnosti a budu chodit sama!“

Experimentálně jsem zjistil, že těhotné nesnášejí banální otázky typu „jak se máš?“ a tak podobně. Moje láska se mnou půl dne nemluvila, když jsem se jí něžně zeptal: „Jak se má moje malá líheň?“

Jsou tak přecitlivělé…

Během gravidity jsou ženy extrémně senzitivní vůči širokému spektru vjemů. Vůně a pachy, chutě, barvy, hmat a citlivost vůči četným materiálům… Tato percepce masivních externích impresí vyžaduje interní adaptaci v delším časovém horizontu. Dále se sóma musí stabilizovat v inkomensurabilních hodnotách hormonů, vyrovnávat se s radikálně zvýšenými požadavky na živiny a energii…

To vede přirozeně každou budoucí matku ke klidnějšímu způsobu života, který míjí i v ruchu měst okolní spěch. Vyhledává odlehlá místa, zastavuje se v živějších ulicích, aby obdivovala to či ono, a po chvilkách odpočívá a čeká, až ji předejdou chvátající chodci.

Vše vede k ústřednímu cíli, který moudrý Bůh zakomponoval pro nastávající maminky do řádu stvoření za jediným účelem.

Konečně si prdnout, aby to nikdo neslyšel.

„Těhotenství je kolísání mezi obavou si říhnout, že bych se pozvracela, a strachem si pšouknout, že bych se po…“

Během těhotenství musíte stále doktorům nosit ranní moč.

Mamina: „Hele, dej si tu ampulku s ranním vzorkem někam nebo ti ho vyleju.“

Káťa: „Tak to se nebojim, té se nikdo ani nedotkne.“

No já určitě ne, musel bych pak ždímat něco z pejska, abych to doplnil.

Zatím jsem vyvázl i z povinnosti používat hadr, kterému říkám „Utřipindík“. Použil jsem obhajobu, že se tím nijak radikálně nesníží počet pincovek, co nechává na prostěradlech, když si ho pravidelně leští. Občas mám pocit, že pokud ho nevenčíme, tak recykluje.

Nás 96 % si na TO vzájemně zásadně nesahá…

Mimochodem, už mi tu leží dlouhou dobu žádost, aby se Utřipindík nepral s ostatním oblečením.

Káťa se už odvážila otevřít lednici. Ovšem to, co se dělo potom, je jedno z dalších nejsenzačnějších odhalení pro muže o těhulích. Váhám, jak nejlépe tuto událost popsat. Skutečně jsem neměl nejmenší tušení o zvláštních schopnostech nastávajících matek!

Káťa otevřela lednici a zavolala tím nejroztomilejším hláskem:

„Haló, mášľo!“

No dobře, máslo nepřišlo, ale ta šunka, co je tam přes týden, se už už zvedala!

Edit: Zkoušel jsem v koupelně zavolat „Toaleťáčku!“ a nepohnul se ani hajzl, ani papír.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Prcek Plod na planetě Hugo.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.