Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Sue Hadfield

Pozitivní myšlení

Jak změnit svůj přístup a dívat se na život optimisticky

Přeloženo z anglického originálu knihy Sue Hadfield BRILLIANT POSITIVE THINKING – Transform your outlook and face the future with confidence and optimism, vydaného nakladatelstvím Pearson Education Limited, Velká Británie, 2012. This translation of BRILLIANT POSITIVE THINKING 1/E is published by arrangement with Pearson Education Limited.
Copyright © Pearson Education Limited 2012
All rights reserved.

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, 170 00  Praha 7
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
www.grada.cz
jako svou 5256. publikaci

Překlad Ivana Sýkorová
Odpovědný redaktor Štěpán Böhm
Grafická úprava a sazba Eva Hradiláková
Počet stran 176
První vydání, Praha 2013
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

Czech Edition © Grada Publishing, a.s., 2013
Cover Design © Eva Hradiláková
Cover Photo © fotobanka allphoto

ISBN 978-80-247-4848-1

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

E-knihu ve formátu EPUB vytvořil Jan Löffelmann.

ISBN 978-80-247-8660-5 (ve formátu PDF)
ISBN 978-80-247-8661-2 (ve formátu EPUB)

Tato kniha je věnována Josephu Finlay Barrovi –
který odkládal svůj příchod na svět, dokud nebyla dopsána.

O autorce

Sue Hadfield vyučovala více než dvacet let angličtinu a vedla kurzy asertivity pro studenty i učitele na všeobecných středních školách. V posledních deseti letech působí na Univerzitě v Sussexu, kde vede přednášky zaměřené na asertivitu, tvůrčí psaní, studijní schopnosti, profesní a osobní růst; pracuje také s komunitními skupinami. Sue navíc pořádá semináře, které pomáhají rodičům pochopit, jak mohou pomoci svým dětem získat ze studia maximum. Sue věří, že pozitivní a asertivní přístup je nezbytnou součástí šťastného, úspěšného a naplňujícího života.

Společně s Gill Hasson napsala knihu Bounce: Use the Power of Resilience to Live the Life You Want (Pearson Education, 2009) a Jak být asertivní v každé situaci (Grada Publishing, 2012).

Poděkování autorky

Ráda bych poděkovala své rodině, přátelům, studentům a kolegům za jejich zájem a nadšení – a za svolení použít jejich příběhy jako případové studie. Zvláštní poděkování patří Tomovi, Christen, Lucy, Karlovi a Allison Perkinové za jejich vnímavé komentáře a Christine Moodyové a Anne Brownové za jejich laskavost a podporu – obzvláště poté, co nás postihlo vloupání. A jako vždy, díky Gregovi za všechno. Bez něj bych to nedokázala.

Velice děkuji také Samu Jacksonovi za to, že mi dal příležitost napsat tuto knihu a Elie Williamsové za pomoc a rady.

Úvod

A vás vyzývám, abyste si prosím také povšimli těch chvil, kdy budete šťastni, a občas zvolali nebo zamumlali nebo si pomysleli: „Tedy jestli tohle není krása, tak už nevím.“

Kurt Vonnegut, Muž bez vlasti

Kde jste právě teď, když čtete tyto řádky? Možná jste zrovna v knihkupectví nebo v knihovně – namátkově listujete knihou a rozhodujete se, jestli si ji koupíte nebo půjčíte; možná čtete ve vlaku nebo v autobusu cestou do práce a snažíte se vytěsnit okolní hluk; možná si pohodlně hovíte doma na gauči, nebo jste zachumlaní pod peřinou ve své posteli a čtete si před spaním; nebo dokonce ležíte na pláži či na lehátku u bazénu.

Ať už jste kdekoliv, máte v životě štěstí: dostalo se vám vzdělání, které vám umožňuje číst tyto řádky, díky své zvídavosti přehodnocujete svůj přístup k životu, díky svému způsobu myšlení si uvědomujete, že životní postoj se dá změnit a jste obdařeni i inteligencí, která vám umožní takovou změnu uskutečnit.

Jestliže knihu čtete na některém z popsaných míst, pak máte pravděpodobně také dost peněz na to, abyste si mohli koupit knihu a abyste mohli cestovat, máte střechu nad hlavou a útulné místečko, kde si můžete číst. V porovnání s více než polovinou světové populace máte v životě opravdu velké štěstí.

A to je pozitivní myšlení: schopnost soustředit se více na to, co máte, než na to, co nemáte. Uvědomovat si, kdy jste šťastní, a dokázat si vážit všeho, co v současnosti máte. Je to také schopnost brát si ze života ponaučení a objevit něco dobrého dokonce i na těch nejbolestnějších zkušenostech. Jako pozitivní lidé jste užitečnými členy společnosti, kterým nejsou ostatní lhostejní. S důvěrou se těšíte na budoucnost, protože víte, že vás čeká spousta příjemných věcí.

Chtít víc je lidská přirozenost. Věříme, že více peněz, nová práce nebo jiný vztah nám přinesou více štěstí. Má to ale jeden háček. Jakmile dosáhneme určité úrovně komfortu, další věci navíc už nám více štěstí nezaručí. Životní úroveň v období uplynulých padesáti let každým rokem stoupala, a přesto je míra našeho osobního štěstí stále stejná. Dokonce i lidé, kteří vyhráli obrovskou sumu peněz, nebo je naopak potkala nějaká osobní pohroma, s ročním odstupem uvádějí, že míra jejich štěstí se nezměnila. Z toho vyplývá, že materiální ani tělesný blahobyt nemá vliv na to, jak vnímáme pocit štěstí.

Když si vybavíte lidi, které znáte, dáte mi za pravdu: jejich štěstí nezávisí na tom, jak velké je jejich hmotné jmění. Rozdíl je v tom, že pozitivní lidé vnímají život jako dobrodružství a výzvu, budoucnost vidí optimisticky, bez ohledu na to, zda měli dosud smůlu, nebo štěstí. Negativní lidé jsou spíše introspektivní a život vnímají pesimisticky. Životem se nechají vláčet a mají pocit, jakoby se všechno spiklo proti nim, aby se měli ještě hůř.

Přínos pozitivního myšlení se v posledních letech stal předmětem mnoha vědeckých studií. Některé výsledky je potřeba ještě dále ověřit a podrobit přísnému zkoumání, nicméně prospěšnost pozitivního myšlení pro zdraví je odborníky obecně přijímána. Mezi příznivé účinky patří: celkově lepší zdravotní stav, nižší tlak, snížení bolestivosti, méně častá nachlazení a větší odolnost v nepříjemných situacích. Lidé s pozitivním postojem k životu o sebe obvykle lépe pečují, mívají kvalitnější spánek a obecně si nedělají tolik starostí ohledně budoucnosti.

Představte si, že byste si mohli vybrat, jakou povahu budete mít: buď můžete být pozitivní člověk, který si navzdory životním vzletům a pádům dokáže udržet optimistický přístup a být veselý, anebo byste mohli být negativní člověk, pro něhož není nikdy nic dost dobré a život je zkrátka jedna velká mrzutost, na kterou je potřeba si v jednom kuse stěžovat. Jakou povahu byste si vybrali? A jaký typ osobnosti byste upřednostnili u svého kamaráda nebo partnera?

Máme-li možnost volby, je docela těžké pochopit, proč by někdo dobrovolně nechtěl být pozitivním člověkem. Když se označujete za optimistu nebo naopak pesimistu (tedy vaše sklenice je vždy napůl plná, nebo naopak poloprázdná), bylo tomu tak vždy? Bývali jste třeba dříve optimističtější a vnímali jste život pozitivněji, ale rok od roku na vás doléhá více negativity? Dobrá zpráva je, že se můžete změnit. Ačkoliv se s vámi život v minulosti nemazlil, můžete změnit perspektivu a formovat svou osobnost podle vlastních představ: můžete se stát člověkem, který žije naplno a má k životu pozitivní přístup. A přesně tohoto cíle vám naše kniha pomůže dosáhnout.

Je pochopitelné, že taková změna nenastane ze dne na den: než se stanete pozitivně smýšlejícím člověkem, bude potřeba vynaložit velké úsilí a bude to také nějakou dobu trvat, podobně, jako když chcete v životě dosáhnout něčeho skutečně smysluplného. Znamená to, že bude nutné přehodnotit vaše hluboko zakořeněné názory a předsudky. Také musíte být ochotní se překonávat a zkoušet nové věci, které pro vás nemusí být přirozené.

Tato kniha vás zavede na cestu k pozitivní povaze. V první kapitole po vás budu chtít, abyste se ponořili do své minulosti a zrekapitulovali dobré, špatné, zraňující i příjemné momenty ze svého dětství a posoudili, nakolik ovlivnily váš způsob uvažování. Pravděpodobně se pokusíte vynechávat cvičení. Ale nezapomínejte, jak důležité je konfrontovat své obvyklé reakce, protože jedině tak můžete posoudit jejich opodstatněnost a na základě toho provést změny.

Ve druhé kapitole budeme zjišťovat, jak se obvykle vyjadřujete a jaký vliv mohou mít určité fráze a rčení na vaši osobnost a chování. Negativní slovní spojení, která dosud podrývala vaši sebedůvěru, nahradíme pozitivními aforismy a příslovími.

Třetí kapitola se zabývá výzkumy, z nichž vyplývá, že se člověk může změnit – dokonce i v případech, kdy si negativní návyky pěstoval celé roky. Posoudíme účinky stárnutí a budeme zjišťovat, zda je opravdu nevyhnutelné, abychom byli s přibývajícím věkem negativnější.

Pokoušet se změnit způsob myšlení by však mělo pramalý význam, pokud byste zároveň nevěnovali pozornost i své tělesné schránce. Ve čtvrté kapitole vám doporučíme, abyste prověřili svou životosprávu, a navrhneme změny, které vám zajistí zdravý a šťastný život.

V páté kapitole se zaměříme na vaše sny a ambice. Pozitivně uvažující lidé se dívají do budoucnosti a plánují, díky tomu si ověřují reálnost a uskutečnitelnost svých snů. Krok za krokem vás provedeme jednotlivými fázemi, které vám pomohou splnit si své životní sny.

Šestá kapitola představuje techniky, které budete potřebovat k tomu, abyste překonali stres, úzkost a obavy, které tak často ovládají naše životy a přispívají ke vzniku negativních pocitů.

V sedmé kapitole si ukážeme, jak rozpoznat příčiny hněvu a jak je využít pozitivním způsobem tak, abyste se dokázali ovládat v každodenních nepříjemných situacích, které život přináší. Také zde najdete test, díky němuž dokážete rozlišovat podstatné problémy od banalit.

A na závěr si v osmé kapitole přiblížíme některé metody, které mohou člověka přivést k mylnému přesvědčení, že život se dá změnit k lepšímu, aniž by se musel jakkoliv snažit. Zaměříme se na pověry, magii, vesmírné objednávky a předvídání budoucnosti a ukážeme si, jaké katastrofické důsledky na život mohou mít.

V knize najdete případové studie, které dokazují přínos pozitivního myšlení. Jde o skutečné příběhy lidí, kterým se podařilo překonat nepřízeň osudu, a kteří získali pozitivní náhled na život. Doplnila jsem také inspirativní citáty, čerpající moudrost z beletrie, různých náboženství a výroků světových vůdců. A pokud byste se chtěli dozvědět ještě více, předkládám vám na konci knihy seznam doporučené literatury a odkazy na zajímavé internetové stránky.

Teď si tedy připravte tužku a zápisník anebo nastartujte notebook a mějte ho při čtení po ruce. Přidejte své odhodlání a nechte se knihou vést k naplněnému a pozitivnímu životu, jaký si zasloužíte. Jdeme na to!

PRVNÍ KAPITOLA

Rozhodněte se myslet pozitivně

Natočte tvář ke slunci a stíny budou dopadat za vás.

Maorské přísloví

Co znamená myslet pozitivně?

Pozitivní myšlení není jen dobrý pocit, který máte v době, kdy se vám v životě daří a kdy je velmi snadné cítit se optimisticky. Pozitivní myšlení je schopnost udržet si pocit naděje a motivaci, ať se děje cokoliv. Není to pocit štěstí, který se mění v závislosti na okolnostech. Pozitivní myšlení je životní postoj: způsob, jakým přistupujete k životu.

Pozitivní myšlení přináší radost, protože proniká do všech aspektů života. Když budete myslet pozitivně, budete vnímat svůj život optimisticky. Pozitivní myšlení ovlivní váš názor na vše, co se vám přihodilo v minulosti, je důkazem zdravého a sebevědomého přístupu k přítomnosti a zároveň umožňuje optimistické očekávání budoucnosti. Když uvažujete pozitivně, máte svůj život ve vlastních rukou.

OTÁZKY A ODPOVĚDI

Otázka: Co když se mi nedaří?

Odpověď: Pozitivní lidé se v životě setkávají se zklamáním, nehodami, traumaty a ztrátami ve stejné míře jako všichni ostatní, rozdíl je v jejich reakci na tyto události.

Neznamená to ovšem, že když se vám přihodí nějaké neštěstí, měli byste si pomyslet něco jako: „No co, příště budu mít víc štěstí,“ a předstírat, že se vůbec nic nestalo. Znamená to, že byste se měli umět s neštěstím a tragédiemi vyrovnat. Přirozeně budete potřebovat čas na to, abyste si smutek odžili a vzpamatovali se, ale zároveň víte, že se z toho dostanete a život bude zase lepší.

Otázka: Není tento přístup sobecký?

Odpověď: Není to tak, že by se pozitivní lidé producírovali po světě s úsměvem od ucha k uchu a přitom ignorovali neštěstí ostatních a holedbali se vlastním štěstím. Být pozitivní znamená vážit si sebe sama, ale znamená to také, že k ostatním lidem přistupujete s úctou a pochopením. Ve skutečnosti jsou to spíše pozitivní lidé, kdo dokáže soucítit s ostatními a inspirovat je. Máte-li cynický nebo pesimistický pohled na svět, jen sotva budete chtít poslouchat problémy ostatních. Pravděpodobně nebudete mít energii na to, abyste někomu pomáhali, a zřejmě vás to ani nenapadne.

Pozitivní lidé pracují pro dobro společnosti, protože díky svému přístupu k životu chápou, že dávání přináší větší potěšení než přijímání. Jestliže přistupujete k vlastnímu životu pozitivně a věříte, že vaše myšlenky a činy mohou ovlivnit schopnost žít šťastný a naplněný život, pak se budete snažit, aby měli lepší život i ostatní, a budete aktivními členy společnosti. Zájem o dobro ostatních a aktivní účast v rámci společnosti patří k charakteristickým vlastnostem pozitivní osobnosti.

Otázka: Proč někdo vnímá život pozitivněji než ostatní?

Odpověď: Podle obecně přijímaného, avšak vědecky nepotvrzeného přesvědčení se rodíme s určitými genetickými předpoklady, což znamená, že máme sklony k veselejší nebo smutnější povaze. Odborníci se obecně shodují v tom, že výchova – vaše zkušenosti z raného dětství – může převážit případné genetické dispozice.

Většina dětí, s výjimkou dětí zneužívaných, zanedbávaných nebo poznamenaných rozvodem či úmrtím blízké osoby, mívá na život pozitivní náhled. Když je něco v plánu, jako například návštěva nebo dovolená, děti se těší a očekávají příjemné zážitky. Když se přihodí něco špatného, děti to obvykle přijmou, ale brzy se vrátí ke svému optimistickému postoji k životu. Většina dětí neočekává, že by se mělo stát něco špatného, obavám z budoucnosti se musí postupně učit.

Otázka: Co je příčinou negativního přístupu?

Odpověď: Kdybyste vyrůstali v rodině, kde dospělí myslí vždy jen na nejhorší a žijí v přesvědčení, že život je těžký úděl a hází vám klacky pod nohy, bylo by pro vás velmi obtížné udržet si přirozený dětský optimismus. Když k tomu přičteme nešťastné okolnosti jako nemoci, nehody, nepřítomnost jednoho z rodičů nebo zanedbávání péče, je zřejmé, proč může být pro někoho tak náročné udržet si vnitřní rovnováhu.

Nikdo nemůže ovlivnit, do jaké rodiny a podmínek se narodí. Stejně tak nic neuděláte s tím, jakou formou vás v dětství vychovávali. Je to minulost a na tom, co už se stalo, nic nezměníte. Co však změnit můžete, je váš přístup k minulosti a tím pádem i to, jak bude vypadat váš současný život. Jako dospělý člověk se můžete rozhodnout, že využijete své dosavadní životní zkušenosti, ať už byly jakékoliv, k tomu, abyste vytvořili lepší budoucnost – jak pro sebe, tak pro všechny kolem vás.

Otázka: Musím se vyrovnat s minulostí?

Odpověď: Jestliže jste si teď pomysleli: „To je všechno pěkné, ale já nedokážu překonat hněv (smutek) vůči minulosti,“ pak se musíte nejdříve vyrovnat s minulostí. Dokud v sobě chováte zášť vůči lidem, kteří jsou stále součástí vašeho života, bude pro vás obtížné posunout se dál. Pokud jste přišli o někoho blízkého nebo jste prožili silné trauma, mohou být vaše pocity zakořeněné tak hluboko, že budete potřebovat odbornou konzultaci nebo terapii, abyste dokázali své emoce uvolnit, aniž by vám to ještě víc ublížilo.

Dusíte-li v sobě hněv, můžete být mrzutí a podráždění – své nálady si pak neprávem vybíjíte na lidech, kteří za nic nemůžou. Také můžete být nepřejícní nebo zahořklí vůči lidem, kteří měli podle vašeho názoru šťastnější vstup do života. Vaše nenávist může mít i podobu přehnané sebeobrany: nechcete se pouštět do ničeho nového, ani nerozvíjíte žádné nové nápady, protože máte obavy, že byste neuspěli.

Dokud v sobě chováte zášť, bude pro vás obtížné posunout se dál

Když už se nemůžete zbavit kostlivce ve skříni, měli byste ho naučit tančit.

George Bernard Shaw, 1856–1950

Být člověkem znamená žít život plný událostí, které formují náš charakter. Stále se něco děje a nikdo se tomu nevyhneme, ačkoliv jsme mnohé situace ani neplánovali, ani neočekávali. Kdyby byl život předvídatelný, nejspíš byste s ním nebyli spokojení, protože by vám připadal nudný. Prvním užitečným krokem ke změně může být ohlédnutí do minulosti. Umožní vám uvědomit si zlomové momenty a také rozpoznat, co pro vás bylo dobré a co naopak špatné.

AKTIVITA

První část: Ohlédnutí do minulosti

U tohoto cvičení vám pomůže, když si prohlédnete staré rodinné fotografie.

Vytvořte si soubor ve Wordu anebo si vezměte čistý list papíru a k hornímu okraji stránky napište „Vzpomínky z mého života“. Pod to připište tři zážitky (případně více, máte-li dobrou paměť), které si pamatujete z raného dětství – pokud možno z doby, než jste začali chodit do školy. Možná si vybavíte stěhování, nemoc, narození sourozence, odchod jednoho z rodičů, dovolenou, domácího mazlíčka nebo nějaký svůj úspěch.

Nyní připište pět vzpomínek z následujících deseti let vašeho života. Do tohoto období patří zážitky ze základní a střední školy, ale možná si vybavíte i to, jak jste se seznámili nebo rozhádali s kamarády. Šikanovali vás někdy ve škole? Vzpomínáte si, že jste něco vyhráli – anebo jak se vám nedařilo vyhrát? Jaké pozitivní zážitky si vybavujete? Obvykle bývá snadnější vybavit si ty negativní. Co vám v tom věku dodávalo sebevědomí? Ke každé vzpomínce připište také pokud možno svůj přibližný věk.

Teď svůj seznam doplňte až do současnosti a připište alespoň pět dalších zážitků. Co se dělo poté, co jste dokončili školu? Možná si vybavíte nemoci, nehody, úmrtí, ale určitě si vzpomenete i na narození, dovolené, úspěchy a vzrušující okamžiky. Vytváříte-li seznam na počítači, zvýrazněte pozitivní zážitky tučně, používáte-li papír a tužku, označte si je fajfkou. Které převažují? Máte-li na seznamu výrazně více negativních zážitků, dokážete si vybavit nějaké šťastné, které byste mohli doplnit?

Které z negativních zážitků vás podle vašeho názoru ovlivnily nejvíce? Které zážitky vám v minulosti připadaly katastrofické, ačkoliv je dnes vnímáte v jiném světle? Myslíte si, že vás některé stále ovlivňují? Které? Můžete s tím něco udělat?

Zdá se, jakoby pro některé lidi bylo jednodušší vybavit si bolestné zážitky; chtějí-li si vybavit příjemné vzpomínky, stojí je to hodně úsilí. Vychutnejte si šťastné vzpomínky a podělte se o ně s někým. U pozitivních vzpomínek se pokuste vybavit si více detailů a snažte se navodit si znovu své tehdejší pocity. Vryjte si je do paměti tak, abyste si je dokázali vybavit, kdykoliv budete chtít.

Když budete mít čas, projděte si staré fotky a uvědomte si, jak lidé zobrazení na snímcích pomáhali formovat vaši povahu i život. Vyberte tři blízké, kteří na vás měli největší vliv. Jaké pozitivní či negativní názory vám vštípili?

Druhá část: sám sobě psychologem

Někdy bývá užitečné podívat se na vlastní život pohledem nezaujatého pozorovatele. Pokuste se teď zformulovat nejdůležitější zážitky (nebo nejhorší momenty) svého života, které jste si zapsali v první části cvičení. Stručný text stylizujte do jednoho až dvou odstavců, jako byste psali do sloupku psychologické poradny v časopise. Tady je jeden příklad:

Honzovi bylo pět roků, když se narodil jeho bratr. Matka trpěla po porodu depresemi a otec často nebýval doma. Když začal Honza chodit do školy, učitelé hodnotili jeho chování jako „náročné“, protože si neustále vynucoval pozornost a vyrušoval. Jeho otec střídal dva výchovné přístupy: když byl s rodinou, choval se jako krutý pedant, a když odjel z domu, přerušil veškeré kontakty. Honzovi rodiče se nakonec rozvedli. Zdálo se, že matka věnuje veškerý svůj čas péči o mladšího brášku, a tak se o sebe Honza musel často starat sám. Dnes připouští, že ve škole spoustu času promarnil a špatné výsledky u zkoušek dává za vinu rodičům. S bratrem nikdy nedokázal navázat blízký vztah a uvědomuje si, že mu záviděl matčinu pozornost.

Honza má tendenci vnímat život spíše negativně. V rané dospělosti je pro něj náročné uvažovat optimisticky a nevěří vlastním schopnostem. Podobné zážitky z dětství často fungují jako spouštěče negativního myšlení.

Například:

- Pocit odmítání rodičů (který často vede k nezdravé touze získat uznání ostatních).

- Žárlivost na sourozence, kterému podle vás život dopřává jen to nejlepší, zatímco vy se o sebe musíte postarat sami.

- Nedůsledná výchova.

- Nevhodné chování ve škole zapříčiněné touhou získat pozornost (a nevyhnutelný důsledek v podobě nevalných studijních výsledků).

Teď se vžijte do role psycholožky z poradny, která právě dostala do rukou Honzův dopis. Co byste mu poradili? Na co byste se ho zeptali? Jak mu můžete pomoci odpoutat se od minulosti, která ho brzdí? A teď udělejte totéž se svými vlastními vzpomínkami. Když svůj příběh budete vnímat s nadhledem, jako cizí člověk, mohlo by se vám podařit získat jasnější představu o svých myšlenkových vzorcích.

Co můžete udělat?

Pokud si myslíte, že k životu přistupujete negativně proto, že nemáte vyřešené problémy s určitými lidmi nebo jste se nevyrovnali s událostmi z minulosti, pak je musíte začít řešit, než se budete schopni posunout dál. Jestliže lpíte na starých křivdách a stále si ten bolestný „zářez“ připomínáte, umožňujete ve skutečnosti těmto lidem a událostem, aby vás i nadále zraňovali. Znamená to, že malý kruťas, který vás šikanoval ve škole, vám ubližuje i po dvaceti letech; že narození bratra vám stále působí potíže; že odmítnutí rodičů pokračuje a vy si připadáte jako ztracený případ.

Osvoboďte se

Schopnost odpouštět je prvním krokem k osvobození od negativních vlivů minulosti. Vytahovat na světlo vzpomínky, na které byste nejraději zapomněli, může být bolestná zkušenost. Ale v předchozím cvičení jste si je zapsali a je tedy zřejmé, že jste na ně nezapomněli. Návštěva minulosti může být zároveň očistná – jestliže si dopřejete čas a uvědomíte si, že dnes jste mnohem zralejší a máte tu moc vnímat věci jinak.

Schopnost odpouštět je prvním krokem ke svobodě

PRAKTICKÉ TIPY

Je-li pro vás těžké odpouštět nebo se vyrovnat s bolestnými zážitky, vyzkoušejte některé z následujících tipů. Lze je použít na současné události a stejně tak i na zážitky z minulosti. Zvláštní pozornost věnujte těm, které zpočátku zavrhnete, protože by vás stály příliš mnoho námahy. Nikdo neříkal, že to bude snadné.

1. Ze všeho nejdříve odpusťte sobě. Lidé, kteří sami sebe vnímají negativně, mívají často příliš vysoké nároky. Nikdo nejsme dokonalý a každý občas řekneme něco nepěkného nebo uděláme něco, čeho později litujeme. Jste jenom člověk: odpusťte si za chyby z minulosti i za svou nevlídnost.

2. Obklopujte se pozitivními vzpomínkami. Podívejte se znovu na seznam se svými zážitky a doplňujte do něj pozitivní vzpomínky, i ty sebemenší, dokud nezačnou převažovat nad negativními. Když se přistihnete, jak myslíte na něco bolestného, hned se začněte soustředit na nějakou příjemnou vzpomínku. Opravdu to jde.

3. Řešte problémy. Jestliže se vám stále vrací dávná vzpomínka, která je natolik silná, že vás i dnes dokáže rozhodit nebo vám nedovolí v noci klidně spát, je na čase, abyste situaci konfrontovali. Pokud se událost stala velmi dávno, můžete své pocity vyjádřit v dopisu – uleví se vám, bez ohledu na to, zda dopis nakonec odešlete nebo ne. Pokud se událost přihodila nedávno, musíte být stateční a říci člověku, který vám ublížil, co si o tom myslíte. Nebuďte agresivní a nezapomeňte zdůraznit, jak se cítíte. Mohli byste například říci: „ Když jsi to o mně řekl, cítil jsem se hrozně poníženě.“ Může se stát, že se vám ten druhý neomluví, ale rozhodně se budete cítit lépe, než kdybyste mlčeli a jen se trápili.

4. Hledejte pozitiva. Mnoho lidí prožilo úděsná příkoří nebo velká traumata, a přesto si vypěstovali odolnost, díky níž se dokážou se svými zážitky vypořádat. Typickou vlastností odolných osobností je schopnost podívat se na událost s odstupem času a záměrně na ní hledat nějakou pozitivní zkušenost.

5. Smiřte se s tím. Nikdy neexistuje jiná možnost než se smířit s tím, že se stalo něco strašného. Když budete obviňovat ostatní a budete mít na ně vztek, nic se nezmění. Odsuzování a negativní postoj jsou zbytečným plýtváním energie kvůli něčemu, s čím stejně nic nezmůžete.

6. Pomáhejte ostatním. Když se začnete zajímat o své okolí a pokusíte se udělat něco dobrého a užitečného, budete mít ze sebe mnohem lepší pocit. Nejlepší cestou, jak přestat myslet na vlastní neštěstí, je pomáhat ostatním. Nemusí to být úplně cizí lidé, vaši přátelé a rodina vás potřebují také.

7. Požádejte o pomoc. Sebevědomí, pozitivní lidé dokážou poznat, kdy potřebují pomoc, a nebojí se o ni požádat. Je-li vaše myšlení uvězněno v negativním vzorci, myslíte si, že požádat o pomoc je známka slabosti. Zapamatujte si: lidé mají rádi, když je někdo požádá o pomoc a radu, mají pak dobrý pocit.

8. Odpusťte ostatním. Abyste to dokázali, musíte se snažit pochopit, proč lidé jednají určitým způsobem. Když se vcítíte do jejich kůže, často zjistíte, proč se zachovali tak nehezky. Jako dospělý si Honza uvědomil, že jeho matka trpěla poporodními depresemi – a byla zatrpklá, protože musela zvládat výchovu dvou chlapců, přestože neměla žádný stabilní příjem ani spolehlivého partnera.

Prověřte své názory

Způsob vašeho uvažování zásadně ovlivňují názory, z nichž vycházíte. Vaše přesvědčení velmi výrazně ovládá váš život i reakce v různých situacích, které vám život přináší (dobré i špatné).

Všechno, co jste kdy v životě prožili, formuje vaše názory a tyto názory postupně ovlivňují vaše myšlení, pozitivně nebo negativně. Takže, když například věříte, že inteligence je dědičná (a máte pocit, že jste v genetické loterii zrovna nevyhráli), nepodaří se vám rozvinout váš potenciál naplno. Jestliže ale na druhou stranu věříte, že váš úspěch nebo neúspěch záleží čistě na vás, pak je mnohem pravděpodobnější, že skutečně uspějete, pokud o to budete stát.

Vaše přesvědčení působí jako proroctví, která se sama naplňují. Vlastní názory se také velmi obtížně zpochybňují a analyzují, protože se utvářely velmi dlouho a jsou hluboce zakořeněny v podvědomí. S každou událostí, která jejich platnost potvrdila, se stávaly silnějšími.

Jakmile si uvědomíte, do jaké míry ovlivňují tyto názory váš život, pochopíte také, jak důležité je zjistit, zda váš život posouvají dobrým nebo špatným směrem.

Negativní názory bývají nekompromisní a mohou vám připadat jako by byly nezpochybnitelně pravdivé. Jenže nejsou. Jakmile je odhalíte, je snadné je změnit. A díky tomu změníte i celkový náhled na život. V následující kapitole si ukážeme příklady negativních názorů, které by vás mohly ovlivňovat, a také si vysvětlíme, jak je můžete změnit.

Uvědomujte si své pocity

Prvním krokem v tomto procesu je začít si uvědomovat své pocity a emoce ve chvíli, kdy jste postaveni před potenciálně obtížný problém nebo příležitost. Jakmile rozpoznáte emoční signály, budete připraveni na situaci reagovat.

To ovšem neznamená, že byste měli zcela zavrhnout pocity zlosti nebo smutku. Někdy záměrně posloucháme smutnou hudbu, protože si chceme navodit sentimentální nebo nostalgickou náladu, někdy odcházíme z kina v slzách a pochvalujeme si, jak moc se nám film líbil, a jindy si pustíme komedii nebo pořad nějakého komika, protože máme náladu se smát. V těchto situacích se rozhodujeme vědomě: rozhodli jsme se, že si pustíme smutnou hudbu, že zajdeme do kina na srdceryvný nebo napínavý film, protože si chceme příslušné emoce navodit.

V bezprostřední reakci na něčí slova nebo jednání se v dané chvíli mimoděk usmějeme, rozesmějeme nebo rozpláčeme. Ale stejným způsobem můžeme reagovat i na základě vzpomínky. Fyzické pocity si dokážeme navodit i při pouhém pomyšlení na zážitek z minulosti: i po několika letech můžete mít při vzpomínce na trapnou situaci nutkání se z ní vykroutit a může se vám rozbušit srdce. Není nezbytné, abychom se striktně vyhýbali negativním emocím, jako jsou hněv, strach nebo odpor; mohou nám totiž být i užitečné, protože nás upozorní na nebezpečí nebo agresory a varují nás, abychom byli obezřetní.

I přemýšlení o budoucnosti může někdy vyvolat pocity, jako je úzkost, zejména běží-li nám hlavou negativní úvahy o situacích, které se zatím nestaly a možná ani nikdy nestanou. Mezi typické tělesné vjemy, které představují jednoznačný signál obtížné situace nebo přemýšlení o ní, patří: pocení, červenání, třesoucí se kolena, migréna, svírání žaludku, nevolnost, pocit, že vám běhá mráz po zádech, nebo zrychlený tep. Všechny tyto vjemy vás upozorňují na to, že se cítíte nesví, že se bojíte nebo že jste rozrušení.

Uvedené pocity a vjemy slouží jako užitečné signály blížícího se nebezpečí: jde o instinktivní reakce, které vás varují, že se necítíte bezpečně – například když vám někdo, s kým jste se právě seznámili, nabídne, že vás sveze domů. Kdybychom nepociťovali úzkost, nezamykali bychom dveře a neuzavírali pojistky. Dáme-li na své pocity, přijmeme patřičná opatření a používáme zdravý rozum, je to v pořádku. Něco jiného je, když propadneme úzkosti, přestože neexistuje žádné reálné nebezpečí, pouze máme strach, abychom se neztrapnili, nebo se bojíme, že něco nezvládneme.

Pokud jste v minulosti například zbrunátněli nebo vám začala třeštit hlava pokaždé, když jste se dostávali do ráže během hádky, případně když se vás dotkla nespravedlivá kritika, okamžitě tyto signály rozpoznáte a budete vědět, že se máte uklidnit a několikrát zhluboka nadechnout. A hlavně byste raději neměli nic říkat, dokud se trošku nesrovnáte. Uvědomte si, že typické tělesné reakce vnímáte vy – ostatní lidé si obvykle ničeho nevšimnou. A pokud náhodou ano, tak co?

Signály rozpoznáte okamžitě a budete vědět, že se máte uklidnit

Uvědomujte si, na co myslíte

Kdykoliv vaše tělo reaguje popsanými vjemy, probíhají vám myslí negativní myšlenky. Například jste se rozhodli promluvit na poradě, cítíte, že se červenáte, a v duchu si pomyslíte: „Všichni se na mě dívají. To nemůžu zvládnout. Stejně bych plácal jen samé hlouposti.“ Nebo když jdete něco reklamovat do obchodu a chcete vrátit peníze, uvědomíte si, že mluvíte velmi rychle nebo se vám chvěje hlas. Váš vnitřní hlas přitom říká: „Ty peníze mi nevrátí. Prodavačka zavolá vedoucí a ztropí scénu a všichni v obchodě se na mě budou dívat.“ Řešením je trénovat změnu myšlení tak, abyste si při proslovu na poradě v duchu říkali: „Mám právo říct svůj názor. Můj nápad je dobrý.“ Nebo si poté, co vstoupíte do obchodu, pomyslíte: „Znám svá práva a budu si stát za svým. Je mi jedno, jestli se na mě budou lidi dívat.“ Když se naučíte uvažovat tímto způsobem, změní se i vaše emoce, budete se cítit jinak a budete i jinak reagovat.

PŘÍKLAD

Anna byla nespokojená se svou prací, a proto ji potěšilo, když si ji jiná firma pozvala na pracovní pohovor. Svůj pohovor mi Anna popsala takto:

„Z domu jsem vyrazila včas, ale autobus měl zpoždění, a tak jsem byla ve stresu, ještě než jsem na pohovor přijela, a začala jsem panikařit. Nakonec jsem do firmy dorazila včas a někdo mi přinesl kávu. Byla jsem tak nervózní, že jsem kávu převrhla a trochu jsem si polila sukni. Během pohovoru jsem na to musela pořád myslet.

Na stejné místo se hlásili další čtyři uchazeči, kteří čekali, až skončím – všichni byli muži. Zjistila jsem, že jeden z nich už ve firmě dříve pracoval. Byla jsem si celkem jistá, že místo dostane právě on. Během pohovoru jsem měla několikrát okno a také jsem si uvědomovala, jak jsem nejistá. Moje prezentace byla celkem dobrá, ale nikdo z komise ji nijak nekomentoval. Jsem si jistá, že to místo nedostanu. V podstatě si myslím, že se mi nikdy nepodaří najít si jinou práci a že v té současné zůstanu už napořád.“

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Pozitivní myšlení.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.