Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Ing. František Jiřík

Komíny

4., přepracované vydání

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00  Praha 7
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
www.grada.cz
jako svou 5243. publikaci

Odpovědná redaktorka Mgr. Pavlína Zelníčková
Jazyková korektura Ing. Martina Mojzesová
Sazba Ing. Martina Mojzesová
Obrázky v knize z archivu autora, CIKO s.r.o. (obr. 105, 106, 107)
Počet stran 128
Čtvrté vydání, Praha 2013
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a. s.

© Grada Publishing, a.s., 2013
Cover Design © Grada Publishing, a.s., 2013
Cover Photo © fotobanka Allphoto.cz

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků, což není zvláštním způsobem vyznačeno.

ISBN 978-80-247-4567-1

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

E-knihu ve formátu EPUB vytvořil Jan Löffelmann

ISBN 978-80-247-8643-8 (ve formátu PDF)
ISBN 978-80-247-8644-5 (ve formátu EPUB)

Úvodem ke čtvrtému vydání

Ukazuje se, že zájem o komínovou problematiku je trvalý, a tak po prvním vydání z roku 1999, následném druhém z roku 2004 a třetím z roku 2009 byla zpracována další aktualizace a připraveno čtvrté vydání publikace Komíny. O problematiku komínů a kouřovodů je značný zájem nejen mezi drobnými stavebníky, ale i mezi kominíky, projektanty a jinými odbornými profesemi. V mezidobí mezi rokem 2009 a 2013 došlo opět k další změně v normalizaci vydáním ČSN 73 4201:2010 Komíny a kouřovody – Navrhování, provádění a připojování spotřebičů paliv a k přijetí a vydání několika evropských komínových norem. Vývoj spotřebičů paliv a komínů neustále pokračuje, mění se i některé vžité představy o odvodu spalin, proto je tu nyní nové vydání, doplněné v souladu se současným stavem v problematice komínů, včetně aktualizace souvisejících norem a předpisů.

Největší změnou, která stále vyvolává řadu nejasností mezi uživateli spotřebičů paliv či majiteli objektů, je zrušení vyhlášky MV ČSR č. 111/1982 Sb., o čištění komínů, a vydání nařízení vlády č. 91/2010 Sb., o podmínkách požární bezpečnosti při provozu komínů, kouřovodů a spotřebičů paliv. Problematika kontrol, čištění a revize spalinových cest podle tohoto předpisu je blíže vysvětlena v kapitole 10.

V kapitole o závadách komínů budou uvedeny některé další konkrétní závady z praxe, kterými jsem se zbýval jako dlouholetý soudní znalec v oboru stavebním, se zvláštní specializací kominictví. Závady na komínech a kouřovodech včetně spotřebičů paliv mohou vést nejen k následným škodám na stavebním objektu, ale mohou způsobit i vážné ublížení na zdraví, či dokonce smrt otravou oxidem uhelnatým.

Znovu je nezbytné připomenout, že komín je důležitým prvkem stavby – zajišťuje životně důležité teplo, vytvoření příjemné bytové pohody u hořícího ohně, odpoutání od závislosti na předem určeném zdroji energie a možnost svobodné volby paliva. Tato úloha bude pravděpodobně stále platná a bude nabývat na důležitosti zejména v době předpovídaných katastrofických prognóz. Komín by proto měl být nedílnou součástí každého stavebního objektu, bez ohledu na to, jakým způsobem bude objekt vytápěn. Komínová konstrukce by měla být univerzální, aby bylo možné měnit spotřebiče paliv podle momentální situace na trhu s palivy. Jestliže budeme předpokládat, že komín bude sloužit nejméně 20 až 30 let, je použitý komínový systém dlouhodobou investicí, od níž se očekává vysoká kvalita a splnění náročných technických požadavků. Komín v neposlední řadě zvyšuje celkovou hodnotu nemovitosti.

Po stránce technické vytváří komínový systém spalinovou cestu, která musí zajistit bezpečný odvod spalin do volného ovzduší, hospodárný provoz spotřebičů paliv, požární bezpečnost stavby a ochranu uživatelů spotřebičů paliv. Každou komínovou konstrukci by proto měl po jejím dokončení a před připojením spotřebiče paliv podrobně prohlédnout revizní technik spalinových cest a vypracovat revizní zprávu spalinové cesty podle přílohy uvedené v nařízení vlády č. 91/2010 Sb. Toto nařízení dále stanovuje, že spalinovou cestu je nutné také pravidelně kontrolovat a čistit.

Tato publikace se kromě technických požadavků zaměří rovněž na problematiku revizí, kontrol a čištění spalinových cest a upozorní na problémy a závady, k nimž může nedodržením těchto povinností dojít.

1

Komíny

1.1 Normy a právní předpisy

Základní normou je ČSN EN 1443 Komíny – Všeobecné požadavky, která vytváří rámec pro normy výrobků komínů a kouřovodů, stanoví minimální požadavky na značení komínů, ale i základní provozní a bezpečnostní požadavky (například vzdálenost od hořlavých materiálů).

Současně platnou českou normou je ČSN 73 4201:2010 Komíny a kouřovody – Navrhování, provádění a připojování spotřebičů paliv. Tato norma platí pro navrhování a provádění komínů a kouřovodů a připojování spotřebičů do jejich průduchů. Platí pro komíny vedené uvnitř budovy i po její vnější stěně, pro samostatné i společné komíny určené pro odvod spalin spotřebičů na tuhá, kapalná i plynná paliva. Platí pro komíny podtlakové, přetlakové i vysokopřetlakové, odvádějící spaliny při suchém i mokrém provozu. Norma stanoví i základní podmínky pro odvod spalin fasádní stěnou do volného ovzduší. Neplatí pro volně stojící průmyslové komíny.

Evropská komínová norma ČSN EN 15287-1 Komíny – Navrhování, provádění a přejímka komínů – Část 1: Komíny pro otevřené spotřebiče paliv, která je platná od roku 2008, popisuje metodu specifikující navrhování a montážní zásady pro systémové komíny, provádění individuálních komínů a pro vložkování stávajících komínů a informuje o uvádění komínů do provozu. Zabývá se také kouřovody. V roce 2009 byla vydána část 2: Komíny pro uzavřené spotřebiče jako ČSN EN 15287-2, která se zabývá stejnou problematikou odvodu spalin, ale od uzavřených spotřebičů paliv.

Kromě těchto citovaných norem existuje ještě celá řada norem výrobkových, podle nichž se provádí certifikace komínů, byly vydány normy výpočtové a další, které ale přesahují rámec této publikace.

Normy jsou obecně nezávazné, pokud není jejich závaznost podmíněna jiným způsobem, například normovou hodnotou uvedenou ve vyhlášce nebo v zákoně. Ve vyhlášce ke stavebnímu zákonu č. 268/2009 Sb., o technických požadavcích na stavby, je v § 24 Komíny a kouřovody uvedeno:

▶ Komíny a kouřovody musejí být navrženy a provedeny tak, aby za všech provozních podmínek připojených spotřebičů paliv byl zajištěn bezpečný odvod a rozptyl spalin do volného ovzduší, aby nenastalo jejich hromadění, nebyly překročeny emisní limity stanovené jiným právním předpisem vztažené k předmětnému zdroji znečištění i k okolní zástavbě a nedošlo k ohrožení bezpečnosti a zdraví osob nebo zvířat. Bezpečnost spalinové cesty instalovaného spotřebiče musí být potvrzena revizní zprávou obsahující údaje o výsledku její kontroly vymezené normovými hodnotami.

▶ Spaliny spotřebičů paliv se odvádí nad střechu budovy. Vyústění odvodu spalin venkovní stěnou do volného ovzduší lze použít jen v technicky odůvodněných případech, při stavebních úpravách budov nebo u průmyslových staveb, při dodržení normových hodnot a emisních limitů podle odstavce 1.

▶ Materiály komínů, kouřovodů, komínových vložek a jejich izolací musejí odpovídat normovým hodnotám. Komíny musejí být opatřeny identifikačními štítky odpovídajícími normovým hodnotám.

▶ Výška komínu nad střechou budovy i ve vztahu k nejbližšímu okolí je dána normovými hodnotami.

▶ Nejmenší dovolený rozměr světlého průřezu průduchu podtlakového a přetlakového komínu je dán normovými hodnotami.

▶ Na spalinové cestě musejí být kontrolní, popřípadě vybírací, vymetací nebo čisticí otvory pro kontrolu a čištění komínů a kouřovodů. Umístění otvorů, jejich počet a provedení jsou dány normovými hodnotami.

▶ Ke komínům, které se kontrolují a čistí ústím průduchu komínu, musí být zabezpečen trvalý přístup budovou, otvorem na střeše, komínovou lávkou, popřípadě vnější přístupovou cestou, nebo střešními stupni. Požadavky na přístupové cesty a komínové lávky jsou dány normovými hodnotami.

▶ Požadavky na volně stojící průmyslové komíny jsou stanoveny normovými hodnotami.

Normové hodnoty citované odpovídajícími články vyhlášky ke stavebnímu zákonu nelze žádným způsobem obejít, protože by se tím porušil stavební zákon.

Pro úplnost ještě uvádím – jako soudní znalec – stanovisko k nezávaznosti norem Kriminalistického ústavu Praha, Policie ČR:

▶ norma je základem bezpečnostních požadavků jako důkaz pro splnění minima pro ochranu zdraví, života a majetku a je uplatňována v soudní praxi, i když je nezávazná;

▶ odchylka od norem je možná, ale je třeba prokázat, že byla dodržena bezpečnost výrobku na úrovni stanovené normou;

▶ ten, kdo poruší normu, spáchá trestný čin a může být odsouzen pro nedbalost.

2

Spotřebiče paliv

Spotřebič paliv je zařízení, v němž se spalováním přeměňuje energie pevného, kapalného nebo plynného paliva na teplo. Návrh a provedení komínů jsou závislé na konstrukci spotřebiče paliv a na jeho požadavcích na odvod spalin do volného ovzduší.

V současné době je na trhu velké množství druhů spotřebičů paliv a je obtížné vybrat si ten nejlepší. Pro obecnou orientaci je zpracováno základní třídění spotřebičů paliv, na které budou navazovat odpovídající konstrukce komínů. Za spotřebiče paliv jsou v této publikaci považovány zejména lokální spotřebiče paliv, kotle ústředního vytápění, ohřívače vody a technologické spotřebiče, které jsou připojeny na odvod spalin. Odvod spalin může být vytvořen kouřovodem a komínem, nebo svislým kouřovodem, který plní funkci komínu.

V publikaci bude povšechně zmíněna i problematika odvodu spalin stěnou fasády do volného ovzduší, protože je toto řešení uvedeno v ČSN 73 4201:2010, ale pravděpodobně dojde v této oblasti v nejbližší době k některým změnám.

2.1 Dělení spotřebičů podle použitého paliva, přívodu vzduchu pro spalování a tlaku spalin na kouřovém hrdle spotřebiče

Podle použitého paliva se spotřebiče dělí na:

▶ spotřebiče na pevná paliva,

▶ spotřebiče na kapalná paliva,

▶ spotřebiče na plynná paliva.

Podle přívodu vzduchu se spotřebiče dělí na:

▶ spotřebiče otevřené, s přívodem vzduchu z místnosti a odvodem spalin do vnějšího prostoru (obr. 1a, b, c),

▶ spotřebiče uzavřené, s přívodem vzduchu z vnějšího prostoru a odvodem spalin do vnějšího prostoru (obr. 2a, b, c).

| Obr. 1 Spotřebiče otevřené, přívod vzduchu z místnosti

| Obr. 2 Uzavřené spotřebiče, přívod vzduchu z vnějšího prostředí

Podle tlakových podmínek při spalování ve spotřebiči a způsobu nasávání vzduchu:

▶ podtlakové, kde jsou spalování ve spotřebiči a nasávání spalovacího vzduchu řízeny komínovým tahem (přirozeným, umělým) – patří k nim většina spotřebičů na pevná paliva (obr. 1c). Tah v kouřovém hrdle se zajišťuje zejména konstrukcí komínu (viz kapitolu 6) nebo podtlakovým ventilátorem v ústí komínového průduchu (viz kapitolu 4.5);

▶ přetlakové, kde jsou spalování ve spotřebiči a přívod spalovacího vzduchu řízeny tlakem spalovacího média nebo ventilátorem spalovacího vzduchu nebo palivové směsi – jsou to většinou plynové spotřebiče s přetlakovým hořákem, který vytváří ještě dostatečný přetlak i na kouřovém hrdle spotřebiče (obr. 1b), nebo s přetlakem vytvořeným spalinovým ventilátorem (obr. 2b);

▶ atmosférické, kde je tah komínu redukován přerušovačem tahu tak, aby neovlivňoval proces spalování (obr. 1a).

2.2 Dělení spotřebičů podle teploty spalin v kouřovém hrdle

Podle teploty spalin se spotřebiče, zejména kotle ústředního vytápění, dělí na:

▶ Kotle s vysokou teplotou spalin – nad 160 °C. Na tuto teplotu je konstruována většina kotlů na pevné palivo, ale i některé kotle na paliva kapalná a plynná. Na teplovodní kotle jsou většinou připojeny soustavy s klasickým vytápěním se střední teplotou otopné vody okolo 80 °C. Tím, že do komínu odcházejí spaliny s vysokou teplotou, mají kotle větší komínovou ztrátu (teplo odváděné z kotle ve spalinách) a poněkud nižší účinnost. Během topné sezony pracují kotle s většími provozními přestávkami a jejich celoroční využití (v létě například na ohřev teplé vody) je nižší než u nízkoteplotních kotlů.

▶ Kotle s nízkou teplotou spalin (více než 80 °C a méně než 160 °C) jsou připojeny na teplovodní soustavu s nižší výpočtovou teplotou otopné vody. Ochlazováním spalin na nízkou teplotu se snižuje tepelná komínová ztráta a zvyšuje účinnost spotřebiče. Nižší teplotou otopné vody se dosáhne plynulejšího provozu v topné sezoně a snížení tepelných ztrát při ochlazování vody v provozních přestávkách. Kotel má vyšší celoroční využití.

▶ Kotle s kondenzací spalin (kondenzační kotle). Při ochlazování spalin pod rosný bod dochází ke kondenzaci spalin a k uvolnění skupenského tepla výparného, které je využito ke zvýšení výkonu spotřebiče. Čím více ochladíme spaliny, tím větší bude účinnost kotle. Praktický význam má však ochlazování spalin na teplotu asi 40 °C – pod touto hranicí lze získat již jen malé množství tepla a jen velmi obtížně je možné teplo s tak nízkou teplotou využít. Pro kondenzační kotle musí být navržena odpovídající otopná soustava. Navrhovat kondenzační kotel výměnou za kotel na tuhé palivo při použití stávající otopné soustavy není nejlepším řešením.

3

Rozdělení komínů

Z předcházející kapitoly je patrné, že existuje celá řada druhů spotřebičů paliv, které se liší použitým palivem, konstrukčním řešením, přívodem vzduchu a odvodem spalin, ale i výstupní teplotou spalin, podtlakem nebo přetlakem v kouřové cestě, případně stupněm vlhkosti spalin a dalšími znaky. Z tohoto přehledu je patrné, že není možné připojovat libovolný spotřebič na jeden druh komínové konstrukce, ale že je nutné pro jednotlivé druhy a typy spotřebičů paliv navrhovat a dodávat odpovídající komínové konstrukce.

3.1 Třídění komínů podle normy ČSN EN 1443

Evropská norma ČSN EN 1443 Komíny – Všeobecné požadavky, novelizovaná v březnu 2004, stanovila schematickou klasifikaci komínů, která umožňuje vytvořit libovolnou kombinaci spojení tepelného spotřebiče a komínu. Dělí a zkouší komíny podle následujících parametrů: teploty spalin v sopouchu, tlaku spalin v průduchu komínu, odolnosti proti působení kondenzátu spalin, odolnosti vůči korozi u kovových komínů a odolnosti proti vyhoření sazí s údajem o nutné vzdálenosti komínové konstrukce od hořlavých stavebních materiálů. Na základě těchto parametrů musí značení komínu odpovídat těmto symbolům:

Teplotní třída zařazuje komíny podle zkušební teploty (viz tab. 1):

| Tab. 1 Teplotní třídy

Teplotní třída

Jmenovitá provozní teplota [°C]

T 080

≤ 080

T 100

≤ 100

T 120

≤ 120

T 140

≤ 140

T 160

≤ 160

T 200

≤ 200

T 250

≤ 250

T 300

≤ 300

T 400

≤ 400

T 450

≤ 450

T 600

≤ 600

Tlakové třídy komínů mají následující zkušební tlaky (viz tab. 2):

| Tab. 2 Třídy plynotěsnosti

Třída

Únik [l/(s∙m^2)]

Zkušební tlak [Pa]

N1

2,0

40 pro komíny s přirozeným tahem

N2

3,0

20 pro komíny s přirozeným tahem

P1

0,006

200 pro přetlakové komíny

P2

0,120

200 pro přetlakové komíny

H1

0,006

5 000 pro vysokopřetlakové komíny

H2

0,120

5 000 pro vysokopřetlakové komíny

Třída odolnosti vůči kondenzátu třídí komíny na:

▶ třídu D – pro komíny, které jsou plánovitě provozovány v suchém provozu (suché komíny),

▶ třídu W – pro komíny, které jsou plánovitě provozovány v mokrém provozu (mokré komíny).

Třída odolnosti proti korozi stanovuje tři stupně podle použitého paliva:

▶ 1 – plyn,

▶ 2 – LTO do obsahu síry 0,2 % a dřevo pro otevřené topeniště,

▶ 3 – LTO s obsahem větším než 0,2 % síry, dřevo pro uzavřené topeniště, uhlí, rašelina.

Třída odolnosti vůči vyhoření sazí třídí komíny do dvou skupin:

▶ O – pro komíny bez odolnosti při vyhoření sazí,

▶ G – pro komíny odolné při vyhoření sazí.

Současně se uvádí vzdálenost vnějšího povrchu komínu od hořlavých materiálů, kde xx je údaj v mm (například G80 znamená komín odolný při vyhoření sazí, kde povrch komínu musí být vzdálen 80 mm od hořlavého stavebního materiálu).

3.2 Třídění komínů podle způsobu výroby a montáže

Podle způsobu výroby a montáže komínu rozlišujeme:

▶ systémový komín – komín, který je sestaven s použitím kompatibilních dílů, nakoupených nebo zajištěných jedním výrobcem, který přebírá odpovědnost za systémový komín jako celek;

▶ individuální komín – komín, který je sestaven nebo postaven na staveništi s použitím kompatibilních dílů, které mohou pocházet od jednoho nebo více výrobců. Odpovědnost za komín přebírá ten, kdo individuální komín postavil;

▶ dodatečně vložkovaný komín – individuální komín, kde je do stávajícího komínu namontována komínová vložka od stejného výrobce. Odpovědnost za komín přebírá ten, kdo dodatečně vyvložkoval komín komínovou vložkou.

3.3 Třídění komínů podle počtu připojovaných spotřebičů paliv

Podle počtu připojovaných spotřebičů ke komínu se komíny třídí na (obr. 3):

▶ samostatné komíny, které odvádějí spaliny od jednoho spotřebiče z jednoho podlaží samostatným kouřovodem a jedním komínovým průduchem (obr. 3a);

▶ společné komíny, které odvádějí spaliny jedním komínovým průduchem od více spotřebičů (obr. 3b, 3c).

Společné komíny se podle umístění spotřebičů a způsobu jejich připojení dále dělí na:

▶ společné komíny pro jedno podlaží, kterými se odvádějí spaliny společným kouřovodem nebo samostatnými kouřovody od spotřebičů umístěných v jednom podlaží (obr. 3b);

▶ společné komíny pro více podlaží, do kterých se připojuje jeden nebo více spotřebičů z několika podlaží nad sebou (obr. 3c);

▶ samostatné komíny;

▶ společné komíny pro jedno podlaží;

▶ společné komíny pro více podlaží.

| Obr. 3 Komíny podle počtu připojovaných spotřebičů paliv

3.4 Třídění podle uspořádání komínových průduchů

Podle svislého uspořádání a způsobu vedení se komínové průduchy dělí na (obr. 4):

▶ průběžné, pokud jsou všechny komínové průduchy vedeny od nejnižšího podlaží (obr. 4a);

▶ podlažní – komíny s průduchy vedenými od připojených spotřebičů z jednotlivých podlaží (obr. 4b);

▶ přepažené – se společným sběračem spojujícím neúčinné výšky komínu do společného průduchu; každý komín je pod sopouchem přepažený vyjímatelným uzávěrem (obr. 4c). Tyto komíny se však již nesmějí navrhovat ani stavět, setkáme se s nimi pouze ve staré domovní zástavbě, například při rekonstrukci komínů vložkováním.

| Obr. 4 Třídění podle uspořádání komínových průduchů

3.5 Třídění komínů podle konstrukčního uspořádání

Podle konstrukčního uspořádání dělíme komíny na:

▶ jednovrstvé, kde komínový plášť tvoří komínový průduch – u komínů zděných;

▶ vícevrstvé, u nichž je komínová vložka tepelně a dilatačně oddělena od pláště komínu.

3.6 Třídění komínů podle způsobu odvětrání komínových vložek

Podle způsobu odvětrání komínových vložek se komíny rozdělují na (obr. 5):

▶ komíny se zadním větráním, kde je odvětrání spalin v případě netěsnosti přetlakové nebo vysokopřetlakové komínové vložky nebo odstraňování vlhkosti u difuzních komínů zajištěno odvětranou vzduchovou mezerou mezi komínovou vložkou a komínovým pláštěm s větráním v souhlasném směru s proudícími spalinami (obr. 5a – souproud);

▶ komíny se vzduchovým průduchem, kde je odvětrání spalin v případě netěsnosti přetlakové komínové vložky zajištěno soustředným vzduchovým průduchem, přivádějícím vzduch pro spalování v opačném směru s proudícími spalinami komínovým průduchem (protiproud) – toto uspořádání se používá pro přívod spalovacího vzduchu a odvodu spalin u spotřebičů v provedení C (obr. 5b).

| Obr. 5 Způsob odvětrání přetlakových a vysokopřetlakových komínových vložek

4

Obecné zásady pro navrhování komínů a kouřovodů

Obecnými předpisy pro navrhování a provádění komínů jsou aktuální normy a předpisy vyjmenované v kapitole 1.1. V této kapitole jsou uvedeny obecné zásady pro navrhování komínů, jež jsou vybrány z ČSN 73 4201:2010 Komíny a kouřovody – Navrhování, provádění a připojování spotřebičů paliv.

4.1 Názvosloví

Základní názvosloví je uvedeno v ČSN EN 1443; v ČSN 73 4201 je pak uvedeno názvosloví doplňující. Názvosloví komínů v této publikaci je pro zjednodušení vyznačeno na obrázcích 6, 7 a 26. Některé pojmy jsou ještě vysvětleny a doplněny textem.

Spalinová cesta je souhrnné označení pro vedení spalin od spalinového hrdla spotřebiče paliv do volného ovzduší. Spalinová cesta je zpravidla tvořena průduchem kouřovodu, sopouchem a komínovým průduchem, popřípadě komínovým nástavcem. Spalinovou cestu může vytvořit i svislý kouřovod s funkcí komínu.

Průduch je dutina v konstrukci komínu, kouřovodu a komínové vložky určená k odvodu spalin do volného ovzduší (spaliny jsou látky vznikající při hoření paliv – plynné, kapalné nebo pevné částice).

Kouřovod je konstrukční díl nebo díly určené pro spojení mezi spalinovým hrdlem spotřebiče paliv a sopouchem. Samostatným kouřovodem se připojuje pouze jeden spotřebič na spalinovou cestu, do společného kouřovodu může být připojeno více spotřebičů. Svislý kouřovod s funkcí komínu osazený na spalinovém hrdle je určen k odvodu spalin do volného ovzduší.

Komín je jednovrstvá nebo vícevrstvá, zpravidla svislá konstrukce, s jedním nebo více průduchy. Její část od sopouchu po ústí komínu je určena pro odvod spalin a část od sopouchu po půdici je určena pro jímání kondenzátu nebo tuhých částí spalin.

Komínový plášť představuje vnější část konstrukce komínu s funkcí nosnou, která přichází do styku s přilehlým nebo vnějším okolím nebo se nachází pod vnějším obkladem či opláštěním.

Přetlakový komín (obr. 2, 26) je komín, při jehož provozu je tlak v komínovém průduchu vyšší než vně komínového průduchu.

Vzduchový průduch (obr. 2, 26) je samostatný nebo společný průduch pro přívod vzduchu k uzavřeným spotřebičům vedený od místa nasávání až do uzavřeného spotřebiče.

Jednovrstvý komín (obr. 6, 38, 39, 40) je komín, jehož konstrukci tvoří komínová vložka (stěna). Stěna může být vytvořena trubkou, plnou tvárnicí nebo tvárnicí s vertikálními dutinami.

Vícevrstvý komín (obr. 7, 41, 47, 49) je komín, jehož konstrukce se skládá z komínové vložky a alespoň jedné další vrstvy.

Komínová vložka je konstrukční prvek komínu složený ze stavebních dílů, jehož vnitřní povrch přichází do styku se zplodinami.

Půdice se nazývá nejnižší místo průduchu nebo společného sběrače v komíně nebo otvoru (vybírací, vymetací, sopouch) v komínovém plášti a komínové vložce.

Sopouch je otvor v komínovém plášti a komínové vložce sloužící k propojení průduchu kouřovodu s průduchem komínu.

Kontrolní otvor je otvor v komínovém plášti a komínové vložce nebo kouřovodu určený ke kontrole, popřípadě čištění komínového průduchu, kondenzátní jímky a průduchu kouřovodu u spotřebičů na plynná paliva.

Vybírací otvor je otvor v komínovém plášti, popřípadě i komínové vložce, sloužící k vybírání tuhých částí zplodin z půdice komínového průduchu spotřebičů na tuhá a kapalná paliva (obr. 10).

Vymetací otvor je otvor v komínovém plášti, případně i v komínové vložce, sloužící k vymetání, čištění a kontrole komínového průduchu spotřebičů na tuhá a kapalná paliva z půdního prostoru nebo ze střechy.

Kondenzátní jímka je vodotěsný prostor v půdici komínového průduchu určený pro jímání kondenzátu ze spalin (obr. 14).

Účinná výška průduchu komínu je svislá vzdálenost od osy sopouchu po ústí průduchu komínu (obr. 6, 9).

Neúčinná výška průduchu komínu je svislá vzdálenost od osy sopouchu k půdici průduchu nebo kondenzátní jímky (obr. 6, 9).

| Obr. 6 Jednovrstvý, samostatný komín s připojeným lokálním spotřebičem na tuhé palivo

| Obr. 7 Vícevrstvý společný komín pro jedno podlaží, do kterého jsou připojeny v jednom podlaží samostatným kouřovodem průtokový ohřívač vody a společným kouřovodem dva kotle ústředního vytápění

4.2 Zásady navrhování komínů a kouřovodů s přirozeným tahem

4.2.1 Základní požadavky

Spalinová cesta musí být navržena a provedena tak, aby byl za všech provozních podmínek připojených spotřebičů paliv a místně obvyklých povětrnostních podmínek zajištěn bezpečný odvod spalin komínem nebo svislým kouřovodem ve funkci komínu nad střechu budovy a jejich rozptyl do volného ovzduší tak, aby nedošlo k jejich hromadění a nebyly překročeny přípustné koncentrace škodlivin v ovzduší ani v nejbližším okolí. Musí být také zajištěna požární bezpečnost všech prostorů, kterými spalinová cesta prochází. Spalinová cesta nesmí snižovat účinnost spotřebičů.

Pro zajištění bezpečného a bezporuchového odvodu spalin od spotřebičů se provádí teplotní a tlakové výpočty spalinové cesty. Výpočet spalinové cesty od jednoho spotřebiče se provádí podle ČSN EN 13384-1 Komíny – Tepelnětechnické a hydraulické výpočtové metody – Část 1: Samostatné komíny. Výpočet spalinové cesty pro větší počet připojovaných spotřebičů v jednom podlaží nebo ve více podlažích nad sebou se provádí podle ČSN EN 13384-2 Komíny – Tepelnětechnické a hydraulické výpočtové metody – Část 2: Společné komíny.

Pro dosažení požadovaného průtoku spalin se do spalinové cesty osazují regulační prvky pro škrcení nebo směšování, upravující tlakové poměry v průduchu. Regulace tlaku směšováním se užívá pouze pro komíny s přirozeným nebo umělým komínovým tahem, regulace škrcením se může používat pro všechny typy přetlakových komínů.

4.2.2 Materiál komínů a kouřovodů

Jednovrstvé zděné komíny se navrhují z materiálů:

▶ nehořlavých,

▶ s nasákavostí nejvýše 20 % měrné hmotnosti,

▶ odolných proti mrazu – část konstrukce přímo vystavené atmosférickým vlivům a komín v půdním prostoru,

▶ odolných proti účinkům spalin.

U vícevrstvých komínů musejí materiály komínů odpovídat podmínkám materiálových norem (například ČSN EN 1856-1 Komíny – Požadavky na kovové komíny – Část 1: Systémové komíny). Pro dodatečně vložkované komíny musejí být použity komínové vložky a tvarovky opět podle materiálových norem (například ČSN EN 1856-2 Komíny – požadavky na kovové komíny – Část 2: Kovové vložky a kouřovody). Stejná podmínka platí i pro individuálně stavěné komíny, kde lze použít pouze komínové vložky a ostatní materiály certifikované pro komíny.

Pro izolační vrstvy vícevrstvých komínů je možné použít i materiály s nasákavostí větší než 20 % měrné hmotnosti, pokud budou chráněny proti navlhnutí. Nejmenší objemová hmotnost izolačního materiálu je 95 ± 5 kg/m^3. U komínů odolných proti vyhoření sazí musí mít izolační materiál bod tání vyšší než 1 000 °C. Doporučená tloušťka izolace je 40 mm.

Tloušťka a druhy kovových materiálů pro komínové vložky a kouřovody jsou uvedeny v tabulkách A.1 a A.2. Ohebné komínové vložky z hliníku se používat nesmějí. Pevné komínové vložky z hliníkového plechu lze použít jenom pro odvod spalin spotřebičů na plynná paliva, pro suchý provoz, do jmenovité světlosti 150 mm v místech, kde nemůže dojít ke korozivnímu napadení hliníku.

Nově se používají pro komínové vložky a kouřovody spotřebičů s nízkou výstupní teplotou spalin (třeba pro kondenzační kotle) materiály z plastu, například polypropylen (samozhášivý) nebo jiný podobný materiál navrhovaný s ohledem na provozní podmínky.

4.2.3 Komínové průduchy

Komínové průduchy musejí mít:

▶ po celé výšce neměnný průřez;

▶ svislý a přímý průběh – s maximální odchylkou od svislice 15°, u rekonstrukcí v odůvodněných případech 30° (obr. 8); u přetlakových komínů může být odklon až 45°;

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Komíny.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.